92 H. Kaldhol. [Nr. 3 



leret; men da isocardialeret der findes konformt leiet over yoldia- 

 leret, og- der i sidstnævntes øvre lag findes en blanding- av begge 

 disse faunaer (konfr. Brøgger: Nivaaforandringer pag. 11 — 14), 

 antar jeg det for mest rimelig, at den ogsaa der er ind vandret under 

 isocordialerets avsætning. 



Da den her i Nordfjord findes i den „boreale" skjælbanke 

 tør det vistnok sluttes, at den, som en række andre lusitaniske 

 former, er indvandret fra vest, og da ganske sikkert ført hit paa 

 Golfstrømmens brede ryg. 



I det øvre lag (II) fandtes 7 lusitaniske arter, som ikke findes 

 i skjælbanken nemlig: Ostrea edulis Lin. (3 — 40 favne) 1 brud- 

 stykke. Vola maxima Lin. (5 — 40 f.) nogen eksemplarer. Nucula 

 nucleus Lin. (5 — 100 f.). Isocardia cor Lin. (20 — 80 f.). Lutraria 

 elliptica Lansk. 1 brudstykke, Solecartus antiqvatus Pult (5—10 f.) 

 og Utriculus nitidulus Lov. (20 — 80 f.). 



Alle disse er her yngre end skjælbanken og tilhører derfor 

 den begyndende sænkning. De fleste av dem maa ogsaa først nu 

 ha indvandret til vort land; ti de er saavidt jeg vet med sikkerhet 

 neppe fund ne i ældre avleiringer. 



Ostrea edulis Lin. er i Kristianiafeltet først med sikkerhet 

 kjendt i en høide, som svarer til 67 % totalstigning, nemlig 66V2 

 m. (Gjeithus paa Modum, Brøgger „ Nivaaforandringer" p. 363 og 

 i skogen ovenfor Ullern, P. A. Øyen „ Tapes decussatus Lin. etc"). 

 Dette svarer just til tapessænkningens (isocardiasænkningens) be- 

 gyndelse der. Denne art synes. saaledes at være nogenlunde sam- 

 tidig indvandret til Østlandet og her. Rigtignok anfører Koldertjp 

 den fra Hop station ved Bergen, 12 m. 0. h. og antar her (Bergens- 

 f eltet i senglacial og postglacial tid, pag. 142 — 144), at den neppe 

 kan tåges til indtægt for en tapesstrandlinje av 20 m. 0. h. Han 

 tilføier, at østersen godt kan være indvandret tidligere til Vestlandet 

 end til Østlandet. 



Mig forekommer det dog, som før antydet, at avgjørende grunder 

 for, at tapesnivaaets strandlinje ved Bergen ligger i 10 — 14 m.s 

 høide, ikke hittil er fremført, men at ovennævnte østersbanke ved 

 Hop mest taler for en noget større høide, og da nærmest svarende 

 til trinet 19—21 m.s høide. Ihvertfald hvis der skal være lignende 

 forhold mellem tapestidens strandlinje og strandlinjen ved sænk- 

 ningens maksimum, som der er paa flere andre steder paa Vestlandet, 

 saa synes det sidste tal at være det mest rimelige. 



Dette maa ikke opfattes slik, at jeg vil benegte, at tapestidens 



