1912] Nordfjords kvartæravleiringer. 135 



b. Spirotropis carinata Phil. 



a. Volumitra grønlandica Beck. 



a. Trophon clathrahis Lin. 



b. — barvicensis Johnst. 

 b. Polytropa lapillus Lin. 



b. Nassa incrassata Strøm, 



b. Buccinum undatum Lin. 



b. Neptunea graeilis Da Costa, 

 b. — fusiformis Brod. 



1. Acera bullata Mull. 



1. Cylichna cijlindracea Penn. 

 b. — alba Brown. 



1. Utriculus truncatulus Brug. 



b. Scaphander puncto-striatus 



Migh. 

 b. — lignarius Lin. 



1. Philine scabra Mull. 

 a. — quadrata Wood. 



1. Aplysia punctata Cuv. 



1. Pleurobranchus plumula Mont. 



Ialt 170 arter, derav 25 (14.7%) arktiske, 94 (55.3 %) bo- 

 reale og 51 (30.0%) lusitaniske arter. 



Sammenligner vi dette med den sammensætning som isocardia- 

 leret i Stryn (pag. 201) hadde, saa ser vi der er en væsentlig for- 

 skjel. Av isocardialerets 154 sikkert bestemte arter var 16.2% 

 arktiske, 35.7 % boreale og 48.1 % lusitaniske. Skjælbanken i 

 Eldevik, som kun ligger ca. 5 km. indenfor Moldøen, viser en endnu 

 varmere fauna, idet av dens 72 arter mollusker er 9.8 % arktiske, 

 29.6 % boreale og 60.5 % lusitaniske former. Mens det arktiske 

 faunaelement ikke synes at ha undergaat nogen væsentlig forandring 

 efter den postglaciale tid, ser vi, at der mellem den boreale og 

 lusitaniske gruppe har foregaat en meget betydelig forskyvning. 

 Forholdet mellem dem er blit fuldstændig omvendt, mot hvad det 

 var under det varmeste av den postglaciale tid. 



Dette kan kun forklares saaledes, at der har skeet en betydelig 

 sænkning av aarstemperaturen efter den postglaciale sænknings maksi- 

 mum. Det fremgaar med endnu større tydelighet ved en nøiere sam- 

 menligning mellem tapestidens molluskfauna og den nulevende fauna. 

 Vi ser da, at forskyvningen i boreal retning dels skyldes en øket ind- 

 vandring av boreale arter, men like saa meget, at en hel del av 

 de mest varmekjære former er forsvundne fra disse breddegrader 

 nu. Det gjælder: Lutraria elliptica, Isocardia cor, Solecurtus anti- 

 quatus, Lepton nitidum, Psammobia vespertina, Tapes aureus, Mon- 

 tacuta donacina etc. Andre, som under tapestidens tidsrum fore- 

 kom i store masser og kraftige eksemplarer, er nu ved sin nord- 

 grænse, saaledes Tapes decussahis, Scrobicularia piperata etc. Ogsaa 

 lusitaniske former, som endnu har sin nordgrænse betydelig læn- 

 gere nord, hadde en langt kraftigere vækst end det, vi nu finder. 

 Saaledes opnaadde Turritella terebra f. eks. en størrelse som ikke 

 alene overgaar de nulevende, men ogsaa er langt større end det, 



