146 H. Kaldhol. [Nr. 3 



vort land vet vi, at Vin-navnene knyttes til den aller ældste fast- 

 boende befolkning". Fra Kristianiatrakten har Beøgger paavist 

 sandsynligheten av, at disse navn skriver sig fra begyndelsen av den 

 yngre stenalder, et tidsrum som efter ham skulde svare til 4300 

 — 4400 aar tilbake i tiden. Paa den tid skulde landet der ligge 

 ca. 25 meter lavere end nu; mens under den allerældste befolknings 

 indvandring i Kristiania omegn, Nøsttvetkulturen, skulde det ligge 

 ca. 70 m. lavere end nu; en tid som svarer til maksimum av tapes- 

 sænkningen. 



Dr. A. M. Hansen har dog antat en meget tidligere indvandring 

 av den ældste befolkning, svarende til den epiglaciale tid eller mya- 

 bankerne. Men i en kortere avhandling i „ Naturen" s marshefte 

 1910 („Menneskets indvandring til Norge") synes han dog at til- 

 lægge denne indvandring en mindre betydning og fremholder, at den 

 første betydelige indvandring har foregaat under tapessænkningen 

 av en befolkning, hvis redskapstyper tilhører den ældre stenalder 

 (Nøsttvetkulturen — Yespestadfundene paa Bøml etc). Ifølge ham 

 skulde vin-bosætningen tilhøre bronsealderens ældste del. 



Under tapestiden har havet i Eidsfj orden naadd øst til det nu- 

 værende Bjørlo, saaledes at de lave flate sletter der, 12 — 15 meter 

 over havet, har været en meget grund bugt. Under dette tidsrum 

 er det utvilsomt, at de mange frit oprakende, temmelig høie hauger 

 i det nuværende dalføre for en væsentlig del er blit dannet ved ut- 

 gravning i den tidligere dalbund, saaledes : Lunden, Svehaugen, 

 Myrahaugen (ogsaa kaldet Stokkeneshaugen), Rotihaugen, Rotimælen 

 (delvis — mot Bjørlo), Skipeneshaugen, de bratte skrænter paa 

 Alsaker etc. Dette utgravningsarbeide, hvorunder Haterne paa østre 

 del av Osnes, Gjerde og Myklebust, paa Langeland m. fl. steder, 

 er dannet, er utført av elven og havet i fellesskap. Utgravnings- 

 arbeidet er blit lettet en væsentlig del derved, at størstedelen av 

 det bortførte materiale har bestaat av grus og sand. Dette sees i 

 de gjenstaaende rester den dag i dag, t. eks. i Lunden og Myra- 

 haugen. Men utgravningen har dog henimot terrassernes skrænter 

 fortsat ned i det senglaciale ler, hvad man kan se i Svehaugen, i 

 de øverste flater paa Langeland, paa Alsaker o. s. v. Ved. den 

 postglaciale tids dypeste sænkning- har derfor det beboelige omraade 

 av Eidsdalføret været indskrænket til skraaningerne langs dalsiden 

 østover til Leivdalsmoen; men derfra og videre østover har for- 

 holdene været lignende som i nutiden. Kun at havet har været 

 meget nærmere end nu. 



