﻿22 James A. Grieg. [Xr. 1 



mellem Jonanes, Kirken og Urevik. Fra fjorddypet skjærer der 

 sig en dyprende ind langs dette land til Urevik, hvor der kloss i 

 land er et dyp av 100—200 m. Landet falder steilt av mot renden, 

 kun hist og her blir avh eldet brutt ved smale terrasser. Fjeld- 

 siderne og terrasserne huser et rikt og avvekslende dyreliv som: 

 Pondocia pomaria, Polycyclus fusens, Corella parallelograma, Phal- 

 lusia mitescens og venosa, Pecten aratus og vitreus var. abyssonim, 

 Lima excavata, hvorav i et kast kunde erholdes et halvt snes 

 eksemplarer, Pulsellum quinquangulare, Leptochiton alveolus, dyp- 

 vandsvarieteten av Leptochiton asellus, Tonicella marmorea, Lepeta 

 cøca, Calliostoma conuloide, Craspedotus ottavianus, nogen nudibran- 

 chier, Nymphon strømi og leptocheles, Spirontocaris securifrons og 

 polaris, Pandalus brevirostris og annulicornis, Munida ragosa, 

 Bonellia viridis, Serpula vermicularis, Fillegrana implexa, Placo- 

 stegus tridentatus, Pomatoceros triqueter, Sabella fabrici og nogen 

 andre annelider, Retepora beaniana, Porella compressa, Flustra foliacea 

 og nogen andre bryozoer. Antedon petasus og tenella, Astrogonium 

 jKireli, Porania pulvillus, Solaster endeca og furcifer, Pteraster mili- 

 taris, Ophiocten sericeum, Ophiurasarsi, Ophiopholis aculeata, Amphiura 

 securigera, Ophiocoma nigra, Ophiothrix fragilis, Ophioscolex glacialis, 

 Echinus elegans, Spatangus purpur ens, Psolus squamatus. Antho- 

 mastus purpureus, Protanthea simplex, Bolocera tuediæ, Lophohelia 

 prolifera o. s. v. Naturforholdene langs Jonaneslandet minder om dem 

 langs landet mellem Ljonestangen og Straumastein. Likeledes er 

 der stor overensstemmelse i faunaen. De fleste av de dyreformer 

 som forekommer paa det ene sted, gjenfandtes paa det andet. Dyp- 

 renden som skjærer sig ind langs Jonanes, er dækket av fint ler- 

 slam og huser en fauna som ligner den paa fjorddypet, dog synes 

 de mest utprægede dypvandsformer at mangle i renden. 



Paa Jondalsbugtens sydside mellem Yik og Sætveitnes danner 

 bunden et platåa, som skraaner nedover mot dyprenden langs 

 Jonanes og utover mot fjorden, hvor det noget utenfor Sætveit- 

 nesset fra et dyp av 300—400 meter falder steilt av mot fjorddypet. 

 Inderst inde i bugten ved Jondalsøren er bunden dækket av stin- 

 kende mudder, dannet av organiske rester som er ført ut av Jondals- 

 elven. Langs Vik- og Sætveitlandet er plataaet nærmest land 

 derimot dækket av bløt evje med stener og talrike døde muslinge- 

 skaller. Længer ut fra land bestaar det derimot av fin lerblandet 

 skjælsand avløst av haardere partier med fjeld, stener og grus. 

 Saadanne haarde partier paatræffes særlig utenfor Sætveitnesset, 

 hvor plataaet falder av mot fjorddypet. Mens partiet som skraaner 



