﻿IQ James A. Grieg. [Nr. 1 



hærens, Lapidoplax buski, Eupagurus prideauxi med Adamsia pal- 

 liata, Hyas araneus og coarctatus, nogen annelider, hvoriblandt et par 

 mindre eksemplarer av den sjeldne Myxicola steenstrupi, av hvilken 

 art forøvrig ogsaa et eksemplar blev tat i Eidebugten. 



Mellem Belsnes og Thorsnes gaar fjorddypet nær ind nnder 

 land. Flere steder kan der paa ganske kort avstand fra land paa- 

 træifes dyp paa over 300 meter. Paa saadanne steder kan der i 

 samme skrapekast faas dypvandsformer som Lima excavata og 

 Echinus elegans sammen med grundtvandsformer som Porania pul- 

 villus, Asterias rubens, Ophiocoma nigra, Echinus esculentus og acutus 

 f. flemingi o. s. v. Flere steder ligger dog fjorddypet i nogen av- 

 stand fra land og bunden sænker sig terrassevis utover mot dypet. 

 Saadanne terrasser findes utenfor Thorsnespynten, hvor de synes 

 at være av forholdsvis stor utstrækning. De grundeste av dem 

 ligger paa 40—80 meters dyp, de dypeste paa 200 — 300 meter. 

 Lignende terrasser findes utenfor Ødegaard og utenfor Belsnes, 

 hvor der like inde ved land er et større flak paa 50 — 100 meters 

 dyp. Disse terrasser eller flak er dækket av fin lerblandet skjæl- 

 sand, hist og her kan dog ogsaa paatræffes haardere bund. De 

 huser en rik fauna av bivalver, gastropoder, forskjellige annelider 

 saasom Hyalinoecia tubicold, Ditrypa arietina, Peetinaria auricoma, 

 Terebellides stromi, Lumbrinereis fragilis, Aphrodite aculeata, Let- 

 monice filicornis og Ammotrypane aulogasier, og krustaceer som 

 Pandalus annulicomis, Spironatacaris polaris og pusiola, Eupagurus 

 bernhardus, Anapagurus lævis, Munida rugosa og paa de større 

 dyp Pontophilus norvegicus, talrike echinodermer, blandt hvilke kan 

 nævnes: Astrogonium paréli, Pteraster militaris, Amphiura securigera 

 og elegans var. tenuispina, Ophioscolex glacialis, Thy (me raphanus, 

 Psolus phantapus o. s. v. En meget karakteristisk form paa denne 

 bund er Eplzoanthus incrustatus. 



Paa de mindre dyp like under land er det dog sjelden at 

 træffe paa den fine lerblandede skjælsand, hyppigere er det at 

 finde singel og grus eller lerslam med stener og døde muslinge- 

 skaller. Mest utpræget forekommer sidstnævnte slags bund ved 

 Saltkjel, mellem Belsnes og Ødegaard, hvor bunden ganske lang- 

 somt sænker sig, saa at dybden 200—300 m. fra land kun er 40 — 

 50 m. Faunaen paa denne bund frembød ikke større interesse, 

 nævnes maa dog Pecten maximus, av hvilken art to levende eksem- 

 plarer blev tat ved Saltkjel, mens overalt ellers paa begge sider 

 av fjorden kun fandtes døde skaller, Ophioscolex glacialis, som ved 



