﻿MAMMALIA. 



Lutra lutra Linné. 



Oteren var tidligere meget utbredt i Hardanger og kunde 

 endog paatræffes høit tilfjelds. I Oddadalføret er den paatruffet 

 15 — 20 km. ovenfor Odda og i elven saaes tidligere ofte spor efter 

 den helt op til Sandvenvandet, men ifølge meddelelse fra kirkesan- 

 ger Apold er den efter 1908, da fabrikkene traadte i virksomhet, 

 ganske forsvunden fra Oddas omegn. I Eidfjordvasdraget er den 

 endnu ret talrik op til Yalurfossen og Vøringsfossen (Ola Lægeeid), 

 høiere oppe er den sjelden, men Ola Gaeen har dog flere ganger 

 paatruffet spor av den paa fj eldet mellem Syssendalen og Hjelmo- 

 dalen, og i 1886 dræpte han en oter endog saa høit oppe som ved 

 Bjoreiasæteren, ca. 40 km. fra sjøen. I Ul vikvas draget er den 

 paatruffet op til Espelands våndet og i Gran vinvasdr aget op til Mo 

 ovenfor Skjervsfossen. Det paastaaes forøvrig, at den skal være 

 set helt oppe ved Grønlivandet (kandidat Selland). 1 Vikør skal 

 oteren være paatruffet helt oppe paa Kvammaskogen saaledes ved 

 Fossdalsvandet, hvor et individ blev skutt for nogen aar siden. 

 Likeledes er den set ved Krokevandet og i Undalsgjelet noget 

 nedenfor gaarden Aksnes vaarstøl, Stuastølen (Laes K. Aksnes). 

 I Jondalsdalføret er oteren observert op til Baadsvand og Vas- 

 dalsvandet, ca. 1 km. ovenfor Flatebø, øverste gaard i dalen. Ved 

 Baadsvand har den ynglet. Det er dog 14 aar siden den har været 

 set i Korsdalen (Hans Belsnes og Johs. K. Reisætee). I de 

 senere aar er bestanden paa de fleste steder gaat sterkt tilbake. 

 I Odda er den som nævnt forsvunden. I Granvin er den omtrent 

 utryddet. Det samme gjæider om de utenforliggende distrikter, 

 Vikør og Jondal. Kun i Eidfjord skal bestanden endnu være ret 

 talrik. 



Av fostre og unger opbevares i Bergens museum: 



