﻿1913] Bidrag- til kundskapen om Hardangerfjordens fauna. 127 



I sia store monografi over Challenger-ophiuridene ') angir Lyman 

 i nøklen over slægten Ophioscolex for 0. glacialis: ,.About seven 

 small pig-like mouth-papillæ to each angle. No tentacle scale a 

 og for 0. purpurea: „About eleven small pig-like mouth-papillæ 

 to each angle. One small tentacle scale". I et tidligere arbeide 2 ) 

 om nogen 0. glacialis fra „ Blake" fandt Lyman at de avvek fra 

 eksemplarer fra en nordligere station „having shorter and more 

 numerous mouth-papillæ and much thinner skin. I prefer to con- 

 sider them as varieties until additional specimens shall prove their 

 final relations." 



Jeffrey Bell angir i „Catalogue of the British Echinoderms" 

 (p. 134) at Ophioscolex glacialis skal ha 7 — 10 mundpapiller og mangle 

 fotpapille, 0. purpurea derimot har 10 eller flere mundpapiller og 

 en fotpapille. 



Michailovskij 3 ) fandt hos nogen Ophioscolex glacialis fra Spits- 

 bergen: Die Mundpapillen, 7 an der Zahl, sind ganz unregelmås- 

 sig angeordnet, und sogar die beiden Seiten eines jeden Mundwin- 

 kels haben bei weitem nicht eine gleiche Anzahl von ihnen." 



Endelig gir Sussbach og Breckner i „Die Seeigel, Seesterne 

 und Schlangensterne der Nord- und Ostsee" (p. 259) en beskrivelse 

 av Ophioscolex glacialis, hvori det blandt andet heter: „. . .7 — 10 

 einiger massen unregelmassig angeordneten, zarten Mundpapillen .... 

 Drei bis sechs Mundpapillen sitzen nur am innern Teil des Mund- 

 randes. Jedes Armglied trågt jederseits drei zarte Stacheln, die 

 ungefahr so lang wie die Armbreite und mit dicker Haut iiberzogen 

 sind. Tentakelschuppen fehlen ..." Av Opioscolex purpurea 

 gives ingen beskrivelse 4 ). 



x ) Rep. Sei. Ees. Voy. Challenger, Zool., vol. o, Ophiuroidea, 1882, p. 232. 



2 ) Bull. Mus. Comp. Zool. vol. 10, 1883, p. 238. 



3 ) Michailovskij: Zool. Ergeb. d. russ. Exp. nach Spitzbergen, Echinoder- 

 men. Ann. Mus. Zool. Acad. Imp. Sei. St. Petersbourg, vol. 7, 1903, 497. 



4 ) Naar Sussback og Bkeckner skriver: „ wåhrend Grieg erwåhnt 



dass Ophioscolex glacialis haufiger in der warinen als in der kalten Area zu 

 treffen sei, in letzterer allerdings in grosseren Exemplaren als in ersterer," har 

 de ikke citert ganske korrekt (cf r. Norske Nordhavs Eksp., Ophiuroidea, 1893, 

 p. 27). Min opfatning av Opioscolex glacialis som jeg forøvrig nærmere har præci- 

 cert i ,,Echinodermen des „Michael Sars ; ' I Ophiuroidea" (Bergens Museums Aar- 

 bog 1903 no. 13. p. 32) er at skjønt den forekommer inden det boreale omraade, 

 maa den betegnes som en arktisk koldtvandsform, da den har sin største utbre- 

 delse inden det arktiske omraade (kolde area) og den der blir større og kraf- 

 tigere utviklet. 



