﻿47.5 



mm. 



45 mm 



43 



w 



39.5 „ 



25 



55 



26 „ 



38 



51 



36.5 „ 



27 



55 



27 „ 



22 



55 



21 „ 



8 



55 



7.5 „ 



1913] Bidrag' til kundskapen om Hardangerfjordens fauna. 133 



Echinocy arnas pusillus 0. F. Midler. 



Ret almindelig paa sandbund, 40 — 200 m., saasom ved Thors- 

 nes, Vikene, Djupevik, Jondalsbugten, Svaasand og Straumastein. 



Mortensen angir i Ingolf Echinoidea IT denne arts maksi- 

 mumstørrelse til 15 mm. De største eksemplarer, som tokes ved 

 Jondal maaler: længde 14 mm., bredde 13 mm., høide 6 mm. 



Brisaster (Schizaster) fragilis Diiben & Koren. 



Almindelig, 40—300 m. Danielssen fandt den ved Utne. 

 I Bergens museum tindes endvidere eksemplarer fra Odda og Gran- 

 vin. De tre største eksemplarer maaler: 



Længde 53 mm. 



Største bredde 52.5 „ 



Høide 31 „ 



Avstand fra mund til analfelt .... 45 „ 

 Længde av fordre ambulacralfelt ... 31.5 „ 



„ „ „ sideambulacralfelt 26.5 „ 



„ „ bakre „ 11 „ 



Selv hos Jondal seksemplarene, som jo er tat inden et for- 

 holdsvis begrænset omraade, varierer skallets form i høi grad, 

 hvad der ogsaa fremgaar av ovennævnte tre større eksemplarer, 

 hos hvem skallets bredde er henholdsvis 99, 92.6 og 87.8 % av 

 dets længde og høiden 58.5, 52.6 og 57.8 % av længden. De bakre 

 sideambulacraler er hos de fleste eksemplarer ca. Vs av de fordre, 

 dog kan de hos nogen være henimot halvt saa lange. Dette var 

 saaledes tilfældet hos det største eksemplar. 1 Ingolf Echinoidea 

 II, (p. 115, tab. 1, fig*. 7) beskriver Mortensen en Brisaster fra- 

 gilis fra Bergen, hos hvem de bakre sideambulacraler er mer end 

 halvt saa lange som de fordre. Dette fandtes ikke hos noget 

 eksemplar fra Jondal. Heller ikke laa hos disse det apicale system 

 saa subcentralt som hos Mortensens eksemplar. 



Ved Bergenskysten opnaar Brisaster fragilis en længde av 60 

 mm., bredde 55 mm, høide 31 mm. 



I „Oversigt over det nordlige Norges echinodermer" bemerker 

 jeg, at Brisaster fragilis ved vore nordlige kyster blir større og 

 talrikere end ved syd- og vestkysten, hvorfor den nærmest maa 

 betragtes som en arktisk art. Med Mortensen maa jeg være enig 

 i at denne betegnelse er feilagtig, da Brisaster fragilis ikke hører 

 hjemme i den kolde area; den er en boreal art. Men den „euro- 

 pæisk boreale region", hvortil Mortensen henfører den, synes mig 



