﻿136 James A. Grieg-. [Nr. 1 



Sogn var 44 mm. lang, 41 mm. bred, 29 mm. Bredden hos disse 

 eksemplarer varierer mellem 93.2 og 97.6 % av længden, høiden 

 mellem 59.5 og 65.9 % av længden. Baade Grimoeksemplaret og 

 eksemplarene fra Yik og Leikanger hadde samme regelmæssige 

 form som Jondalseksemplarene. 



Echinocaråium cor datum har sin nordgrænse ved den norske 

 kyst ved Sværholt (Nordkap). Ifølge M. Såes skal den være 

 hyppig og forekomme i store eksemplarer ved Lofoten. I Trond- 

 hjemsfj orden er den ifølge Stoem sparsom. Ved Bergenskysten er 

 den meget lokal i sin utbredning, men hvor den forekommer, kan 

 den være meget talrik. Først ved vor sydkyst blir den egentlig 

 almindelig og i de danske farvande samt i Nordsjøen er den meget 

 talrik. Mot syd gaar den til Middelhavet. Echinocardium coråatum 

 er med andre ord en sydlig boreal art. Den er mindre varmekjær 

 end Parechinus miliaris. 



Brissopsis lyrifera Forbes. 



Kun et desværre sterkt beskadiget eksemplar tokes ved Stekka, 

 40 — 150 m. I Sognefjorden gaar denne art i det mindste ind til 

 Vik, hvor jeg paa 40 — 300 meters dyp fandt den ret almindelig. 



I „Oversigt af Norges Echinodermer" anfører M. Såes at 

 Brissopsis lyrifera i Kristianiafj orden opnaar en størrelse av 3" 

 (78 mm.) mens den ved vor vestkyst kun blir 2" (52 mm.). Jeg 

 har dog ved Bergenskysten faat eksemplarer, som har været større. 

 Et eksemplar fra Vik, Sogn, maalte saaledes: længde 60 mm., 

 bredde 54 mm., høide 37 mm. og et andet eksemplar fra Bergen 

 henholdsvis 55 mm., 50 mm. og 31 mm. Ifølge Sussbach & Beecknee 

 opnaar arten i Nordsjøen en længde av 50 mm., bredde 45 mm. 

 Som vore øvrige irregulære echinider er Brissopsis lyrifera i høi 

 grad underkastet variationer i skallets form. Hos nogen større 

 eksemplarer fra Sognefjorden (38- 60 mm. lang, 36 — 54 mm. bred, 

 26—37 mm. høi) varierte saaledes skallets bredde mellem 86.9 og 

 94.7 % og dets høide mellem 58.7 og 68.4 % av længden. 



Holoth urioidea. 



Stichopus tremulus Gunnerus. 



Almindelig, 100—600 m. Danielssen fandt den ved Utne. 

 Likeledes er den funden ved Haustveit, hvor den under skjæl- 

 skrapning er tat paa 50 meters dyp, samt ved Eide i Granvinfjord. 



