﻿D. 



'erme artikel danner en umiddelbar avslutning paa min tid- 

 ligere redegjørelse i Bergens museums aarbok for 1909 (nr. 9). 



Jeg vil i det følgende særlig behandle spørsmaalet om, hvor- 

 vidt Vieskaret i Førde er en glacial eller en interglacial elvedal. 

 Dernæst vil jeg ogsaa undersøke, om ikke Vieskaret og særlig den 

 gamle erosionslinjes eventuelle fortsættelse over Hundvebakken er 

 betinget ved spaltedannelser i jordskorpen som følge av trykket 

 under de bergdannende kræfters virksomhet. — Til belysning av 

 disse to spørsmaal vil jeg foreta en sammenligning mellem Førde- 

 elvens dalføre i Søndfjord og Bjoreias i Hardanger. 



Fra Bjoreias dalføre. 



Dr. Hans Reusch har her gjort opmerksom paa reliefforhold, 

 som synes mig i ikke ringe grad at belyse spørsmaalet om gjel- 

 dannelser i nedisningstider. I Norges geologiske undersøkelses 

 aarbok for 1900, pag. 209, omtaler han den store nu uttørrede 

 elvekløft, som tindes umiddelbart ovenfor Vøringfossen. „Nogen 

 faa skridt i syd for det punkt, hvorfra elven begynder at løpe i 

 stryk ned til fossen, utgaar der fra den en urfyldt kløft med vægge, 

 der er indtil 60—70 m. høie." Hosstaaende fig. I viser land- 

 skapet ovenfor Vøringfossen med Bjoreias løp og den omtalte kløft. 

 1 er elven, ved 2 blir dens fald sterkere, saa heldningen gjør, 

 at den ikke længere sees fra tegnerens standpunkt. Strykene be- 

 gynder, og ved 3 styrter fossen ned i sit store gjel med de mørke 

 lodrette vægger. Paa tegningen sees kløften, som dr. Reusch om- 

 taler, at utgaa fra elvens høire bred like ovenfor fossen — det er 

 omtrent midt mellem 2 og 3. Derfra strækker kløften sig først til 

 7, hvor der gaar en mindre sidekløft op til 6, mens hovedkløften 

 fortsætter sig videre til punkt 8. 



Dr. Reusch anfører, at der skal findes jettegryter i den. Det 



13 



