﻿10 



Johan Daniel Landmark. 



[Nr. 4 



tidligere fortsættelse mellem Viefjeldet og Førdeelven (Movandet), 

 den smaatoppede bergaksel; men det gamle elveleie mellem Maabø 

 og Tveit ligger dog ikke saa dypt, at der er noget egentlig skar 

 hvorigjennem det løper. 



Det indtryk, som man faar av denne reliefform, synes mig at 

 være, at den nu uttørrede kløft er en temmelig sen dannelse, som 

 har været elveleie under den sidste nedisning eller ved dennes 

 avslutning. Jeg taler ikke om de paa forhaand givne betingelser 

 ved den antagne sprækkedannelse. Det er selve vandløpet og dets 

 erosion, som jeg sigter til. Man maa i det hele og store tat gaa 

 ut fra den grundbetragtning, at jo dypere ned i dalen en reliefform 



Fig. VIL (rlaciale elveløp ved Vieskaret. 



træffes, desto yngre er den. Ti elven graver sig stadig dypere 

 ned, og levningerne av dens fordums arbeide vil man ha at søke 

 høiere oppe langs dalsiderne, forsaavidt som de overhodet er bevaret. 

 Men her ligger kløftens begyndelse kun rent ubetydelig høiere end 

 Bjoreias nuværende løp. Naar uren, som spærrer, blev ryddet væk, 

 skulde ikke vandmassen økes synderlig, før Bjoreia delvis fosset 

 ut ogsaa denne vei. 



Da elven under den sidste bortsmeltning av indlandsisen førte 

 saa meget vand, at den ikke kunde rummes i sit nuværende leie, 

 oversvømmet den dalbunden, dannet sig sideløp og grov den kløft, 

 som nu staar tør. Det kan meget vel tænkes, at de mellemknauser, 

 som skiller mellem kløften og Bjoreia, først har eksistert som ujevn- 

 heder i dalbunden og saa paa begge sider har været omflytt av 



