﻿1913 1 Norsk fugle-register. 



av den mere eller mindre kritiske forfatter uten videre tillagdes det 

 første det bedste ledige navn, undertiden ogsaa ledsaget av fan- 

 tastiske beskrivelser baade om utseende og levevis. Men ogsaa. 

 i den nyere literatur forekommer den slags feiltagelser, og her 

 kanske ingensteds mere iøinefaldende end i A. Hellands præg- 

 tige verk: „Norges land og folk" 1 ), hvor forfatteren saaledes i 

 bindene om Tromsø stift, under opregningen av fuglearterne i Fin- 

 markens amt (del I pag. 510) først anfører: 1. „Fj el dg aas (anser 

 erythropus)" og senere: 2. ,.D vergs vane (cygnus minor)-' og under 

 denne igjen: 3. „Dverggaas (cygnus beivicM)", samt endelig i Nord- 

 lands amt (del I pag. 765) foruten ovennævnte arter, som nr. 4: 

 „ Anser minutus". Her foreligger nemlig ikke alene en konstruk- 

 tion av hele 3 arter, idet nr. 1, nr. 3 og nr. 4 som bekjendt 

 blot er en enkelt art (lapgaasen), men for nr. 3's vedkommende 

 ogsaa en feil anvendelse av det latinske synonym: C. beivickii, 

 hvilket i dette tilfælde virker specielt forvirrende, da det er 

 lig det for nr. 2 anvendte: C. minor. I vore offentlige museer er 

 dette virvar gjennemført den dag idag, idet der neppe tindes 2 zo- 

 ologiske samlinger, hvor de utstillede specimina av en art bærer det 

 samme navn i dem begge; og dette gjælder ikke bare museerne ind- 



l ) De ornitologiske beretninger i „Norges land og folk" er gjennemgaaende 

 forøvrig just karakteristiske for norsk ornitologi og det herskende virvar i 

 denne, og samtlige „ bommerter" er forsaavidt blot gjentagelser fra saavel den 

 ældre som den nyere literatur og er litet smigrende for den siste. En speci- 

 ficering av de talrige begaaede feil ligger utenfor rammen av dette arbeide; 

 jeg skal blot ifleng nævne enkelte, der ihvertfald ikke burde eksistere i et med stats- 

 bidrag støttet arbeide. Om ,.i slandssneppen" (T. canutus) [= polarsnipen] 

 hvis egentlige rugesteder knapt er kjendt, naar undtages spredte fund paa 

 Nordgrønland og Grinnell-land, samt om langnebben ( L. aegocephala) [= is- 

 landsspoven] der tilhører Østersjølandene og desuten forekommer sparsomt paa 

 Island, mens fra Norge blot kjendes et enkelt individ, som blev skutt 

 vaaren 1860 ved Fredrikshald, opgives [i beskriv, over Finmarkens amt,, 

 del I, pag. 517] begge som forekommende og rugende i Finmarken. 

 Oplysningerne i samme bind pag. 756, at „den store hvidvingede maake" 

 (L. glaucus) [— i sl andsmaaken] „endnu ruger paa Ristø paa Søndmøre", samt 

 at „den hvitvingede maake (L. leucopterus) [= grønlandsmaaken] „ruger 

 ved Vardø", er likeledes feil, idet ingen av disse arter heller til dato er paavist 

 som rugende i Norge. Om navnevirvaret og „ fordoblingen" av arten sammesteds 

 se note 3, side 4 



Ogsaa i den nyeste officielle „lærebok for skogskol erne" utgit i Kri.a 

 1912 av H Lie under titelen: Skogens Fugler og Insekter, tindes opgit en fugle- 

 art som norsk, trods den hittil end nu aldrig er paatruffet i Norge. (Se pag. 

 92 sammesteds om meil em sp ett en, P. medius). 



