﻿1913] Norsk fugle-register. 23 



1. Nordisk meise (Collett 1864). 5. Speretit i Nordland (Helland 



2. Hæn-tite [trykfeil ?] (Stej- 1907). 



neger 1873). 6. Hængetite i Romsdal (Hel- 



3. Granmeise (Collett 1900). land 1911). 



4. Furutita (Strand 1900). Lappisk: Gacce-biettar (Hel- 



land 1905). - 



42. Lap-meise (1873). Panis cinctus Bod. 1783. — Ruger 

 aarlig og talrik over hele Finmarkens amt, sparsommere sydover 

 gjermem Tromsø og Trondhjems stifters høiereliggende dele nedtil 

 Hamar stift, hvor den forekommer ved Fokstuen paa Dovre, ved 

 Tønset i Østerdalen og er iagttat sydligst ved Odnæs (60° 50' N.B.) 

 (Collett 1894). Stationær over hele landet. 



1. Sibirisk meise (Rasch 1838). 4. Fin-meise (Helland 1905). 



2. Laplands mejse (Stejneger Lappisk: Gecipas (Wessel 

 1873). 1905); Gaccib (Helland 1907). 

 — Lapmeise (Collett 1892). Kvænsk: Piistiainen i Syd- 



3. Lapplandstita (Strand 1900). varanger (Wessel 1905). 



43. Ask-meise (1912). Paras coeruleus Lin. 1766. — Ruger 

 aarlig og forholdsvis almindelig i de sydlige lavlandes løvskoge op- 

 til Nordlandsgrænsen, 65° N. B. 1 ) (Stejneger 1873). Stationær. 



1. Taltitte (Essendrop 1761). — Blaameise (Rasch 1838). 



2. Blaa og grøn kjødmeis (Strøm 4. Blaamæle (Sommerfelt 1799). 

 1762). 5. Blaatita (Strand 1900). 



3. Blaameyse (Hammer 1775). 



44. Stjert-meise (1873). Acredula caudatus Lin. 1766. — 

 Ruger aarlig og spredt i de sydlige og østlige stifters løvskoge op 

 til Saltdalen i Nordland, 67° N. B. Omstreifende individer er paa- 

 truffet helt oppe i Ramfjord (vinteren 1884 — 85) ved Tromsø (Col- 

 lett 1894). I Vestlandets kystegne er den blot iagttat høst og 

 vinter; paa fjeldsiderne forsvinder den med naaleskogen. Stationær. 



1. Langhalet meise (Rasch 1838). 3. Halemeise (Bahr 1896). 



2. Stjertmeise (Stejneger 1873). 4. Stert-tita (Strand 1900). 



45. Linerle (1764). Motacilla alba Lin. 1766. — Ruger aar- 

 lig og talrik over hele landet op til den russiske grænse. I Syd- 

 varanger er den meget almindelig i skog og fjeld ogsaa fjernt fra 

 bebodde steder, i motsætning til hvad der er tilfældet i de sydlige 



J ) Opgives „som iagttat i Finmarken" av (Helland 1905). 



