﻿44 



H. Tho. L. Schaanning. 



[Nr. 6 



siderne stiger den op i de øvre birkelier og- ruger i sætrenes 

 torvtak; ellers almindelig i sandmæler og jordvolde. Sydlig trækfugl. 



1. Digesvale (Ramus 1715). 



— Digsulu (Bninnich 1764). 



2. Sandrønne [efter beskrivelsen 

 menes Strandrylen] (Strøm 

 1762). 



3. Strandsvale (Hammer 1775). 



— Strandsulu (Bassøe 1796); 

 Strandsvola (Strand 1900). 



4. Bj ergs vale (Lund 1785). 



5. Leersvale (0. H. Sommer- 

 feldt 1799). 



6. Vandsulu (Wiel 1804). 



7. Sandsvale (Rasch 1838). 



— Sandsulu paa Østlandet 

 (Aasen 1873). 



8. Jordsvale (Collett 1892). 

 Lappisk : Derbmus [= Elve- 



bakJcefugl] og Derbmebeskus 

 [= Mvebakhesvale] (Qvigstad 

 1902). 



Kvænsk: Rantapaaskynen i 

 Sydvaranger (forfatteren). 



106. Taarnsvale (1840). Cypselus apus Lin. 1766. — Ruger 

 aarlig og almindelig i de sydlige stifter op til Nordlandsgrænsen 

 (65 ° n. b.). Nordligere er den bemerket hist og her opover i 

 Tromsø stift under trækket, nordligst ved Pasvikelv i Sydvaranger, 

 hvor den aarlig forekommer i juli — august og sandsynligvis ruger 

 (Schaanning 1907). Paa fjeldsiderne ruger den ikke sjelden i bir- 

 kebeltet og iagttages ofte flyvende over selve høifjeldsvidderne. 

 Sydlig trækfugl. 



1. Svartsulu (Ramus 1715). 



— Sortsulu (Wiel 1804). 



2. Rings vaia (Hammer 1775). 



3. „ Johannes svale" i Eker 

 (Strøm 1784). 



4. Fjeldsulu (Bassøe 1796). 



— Fjeldsvale (Rasch 1838). 



5. Kjørkesulu (Hammer 1797). 



— KirJcesvale (Rasch 1838); 



Kyrkjesvola (Helland 1905). 

 6. Taarnsvale (Asbjørnsen 



1840). 



Taarnsvola (Strand 1900). 



Lappisk: Nakkesoagja (Hel- 

 land 1905). 



Kvænsk : Terva-pååskynen i 

 Sydvaranger (forfatteren). 



107. Nat ravn (1599). Gaprimulgus europaeus Lin. 1766. — 

 Ruger aarlig og almindelig i de sydlige og østlige lavlandes skog- 

 trakter op til Trondhjemsfj orden (64° n. b.), langs Vestkysten er 

 den sjelden. Sydlig trækfugl. 



1. Natrafn (Claussøn Friis 

 1599). 

 — Natravn (Rasmus 1715), 



Natteravn (Strøm 1762); 

 — Nattramn (Aasen 1873). 



