﻿1913] 



Norsk fugle-register. 



99 



I de indre landsdele er et eksemplar (jun. d) skutt i Storelvdal i 

 februar 1889 (Collett 1893). Stationær overalt. 



1. Ædder (Ramus 1715). 



— Edder (Pontopp. 1752); 

 Æder (Strøm 1762). 



2. Edderfugl (Pontopp. 1752). 



— Ederfugl (Rasch. 1838); 

 Æderfugl (Barth 1856); 

 Ædarfugl [= d 9], Ædar- 

 stegg [= d] (= norsk dialekt). 



3. Ærfugl (Pontoppidan 1752). 



— Ersteg [= cf], Ere [== 

 9] (Rasch 1838); Ærefugl 

 [= d 9], Ærebolt og Ær- 

 bolt [= d] i Jarlsberg (Aa- 

 sen 1873); Ærstegg [= cf] 

 (= norsk dialekt). 



4. Æefugl (Strøm 1762). 



— Efugl (Kolth. og J. 1898); 



Æstegg [= cf] (norsk dia- 

 lekt); Estegg [== d] paa 

 Hvaler (Aasen 1873). 



5. Æde [i Nordfjord] (Krogh 

 1813). 



— Æd paa Søndmøre (Aa- 

 sen 1873). 



6. Ær 1 . XT „ ,/ (Aasen 



7. Æ j l 1 N ° rdland l 1873). 



— E [i Finmarken] (Aasen 

 1873). 



Lappisk: Havdda (Wessel 

 1905); Akta (Helland 1907); 

 Likka [= d] (Leem 1767). 



Kvænsk: Auhti i Sydvar- 

 anger (Wessel 1905). 



250. Spitsberg-edderen (1912). Somateria sjwctabilis Lin. 

 1766. — Forekommer aarlig om vinteren (novbr. — april) mere 

 ■eller mindre talrik langs de nordlige kyster fra Varangerfjord og 

 sydover til polarcirkelen. Længer syd paatræffes den blot enkelt- 

 vis og tilfældig, men er skutt hist og her, saaledes ved Kristian- 

 sund, Bergen, Tvedestrand og Hvaler (Collett 1894). Talrikst er 

 den utenfor Finmarken og Tromsø i februar og mars under lodde- 

 fisket — „Oversomrende" ikke rugende individer er oftere be- 

 merket ved Nord- og Vestkysten like ned til Trondhjem. Rugende 

 •er den aldrig med sikkerhet 1 ) paavist i Norge. Arten tilhører Po- 

 larhavets kyster og ruger talrik paa Grønland, Spitsbergen, Novaja 

 •Semlja og i Nord-Sibirien. 



1. Haaf-aarre (Lilliensk. 1698). 

 — Havorre (Strøm 1762). 



2. Sav-orre (Pontopp. 1752). 4. 



3. Sø-orre (Gun. i Leem 1767). 



— Sjø-orre i N. Trondhjems 

 amt (Helland 1909). 

 Erkonge (Rasch 1838). 



— Ærkonge (Asbj. 1840). 



x ) Hos Gullett (1894) anføres flere „andenhaands" beretninger om at 

 arten skal ha ruget ved vore kyster: ved Trondhjemsfj orden i 1885, og ved 

 Vardø i 1889 (Foslie); desuten paa Tjottø i 1880 (Sparre Schneider). Positive 

 •beviser foreligger dog ikke i nogen av disse tilfælder. 



