﻿102 



H. Tho. L. Schaanning. 



[Nr. 6 



2. 



3. 



Skarfv (LillienskiOld 1698). 



— Skarv (Ramus 1715). 

 Hvidlaaring (Pontop. 1752). 



— Qvitlaaring (Rasch 1838); 

 Kvitlaaring (Asbjørns. 1840). 

 Blikskarv (Strøm 1762). 

 Bet-laar [= ad cT 9]\ (Brann. 

 Strand-ravn J 1764). 

 Skreiskarv (Gunn. hos Leem 

 1767). . 



Søeravn (Hammer 1775). 



9. Topskarv (Krogh 1813). 



10. Storskarv (Rasch 1838). 



11. Kormoran (Asbjørns. 1840). 



12. Dalekrage [trykfeil for 

 Aalekrage] (Asbjørns. 1870). 



13. Kvitlaars skarv (Kolthoff og 

 J. 1898). 



Lappisk : Skarffa (Wessel 

 1905). 



Kvænsk : Meri-metso [= 

 Hav-tiur] (forfat.). 



256. Topskarv (1752). Phalacrocorax graculus 1 ) Lin. 1766. — 

 Ruger aarlig og almindelig kolonivis spredt langs Vestkysten fra 

 Ekersund av og op til Skogerø i Varangerfjord, hvor den dog er 

 faatallig (Schaauning 1907). I de indre landsdele er den aldrig 

 paatruffet. Stationær rundt hele kystlinjen fra Hvaler til Finmarken. 



1. Topskarv (Pontop. 1752). 

 Topp-skarv (Aasen 1873). 



2. Skarv 



3. Fiskeren 



4. Smaaskarv ) (Gun. i L. 



5. Sletbak [= jun.] / 1767). 



| (Brannich 1764). 



6. „Toppet Sjøtiur" (Ham. 1775). 



Lappisk : Raigge-skarffa (Wes- 

 sel 1905), Ucceb-skarffa (Helland 

 1907). 



Kvænsk: Kari-metso (forfat.). 



257. Jæder-ternen (1912). Hydrochelidon nigra Lin. 1758. — 

 Forekommer aarlig under vaartrækket mere eller mindre almindelig 

 paa Jæderen, hvor vistnok ogsaa enkelte par ruger; den er saa- 

 ledes hyppig iagttat i juni ved Orrevand samt mellem Revet og 

 Kvalben i Ogne paa Jæderen. I de øvrige landsdele forekommer 

 den blot sporadisk, saaledes ved Fiskumvand i aug. 1853 og ved 

 Øieren i 1846 (Collett 1868). Arten tilhører Europa syd for 60 ° 

 N. B. samt A sien, Afrika og Amerika. I Sverige og Danmark 

 ruger den. 



1. Sort tærne (Gun. i Leem 2. Søesvale ) (Hammer 

 1767). 3. Sort Kirre J 1775). 



— Sortterne (Bahr 1896]. 



L) = P. cristatus (Brimn. 1764). 



