﻿106 



H. Tho. L. Schaanning. 



[Nr. 6 



267. Fiskemaake (1796). Larus canus Lin. 1766. — Ruger 

 aarlig og talrik paa holmer og skjær langs hele kystlinjen fra Idde- 

 fjord til Varangerfjord, desuten spredt ved ferskvandene hist og her 

 i Gudbrands-, Valders- og Østerdalsfjeldene, parvis ofte ogsaa i 

 kystegnenes myrvande. Stationær ved Syd- og Vestkysten. 



1. Strandmaage (Claussøn-Friis 

 1599). 



2. Smaamaake (Ramus 1715). 



3. Sæung (Pontoppidan 1752). 



— Sæing (Leem 1767). 



4. Graamaake (Wilse 1771). 



5. Sjømaake (Wille 1786). 



6. Fiskemos (Sommerfelt 1796). 



— Fiskemaake (Rasch 1838). 



7. Blaamaase (Krogh 1813). 



8. Mastriklemaase i Nordfjord 

 (Krogh 1813). 



9. Almindelig maage (Rasch 

 1838). 



10. Kvitmaase [feil] (Aasen 

 1873K 



11. Stormmaage i N. Bergenh. 

 amt (Helland 1901). 

 Lappisk : Baiske (Wessel 



1905); Gaiske (Leem 1767). 



268. Sæing (1698). Larus argentatus Brtinn. 1764. — Ruger 

 aarlig og talrik, ofte kolonivis, langs hele skjærgaarden mellem Idde- 

 fjord og Varangerfjord. l ) De indre landsdele besøkes regelmæssig vaar 

 og høst av yngre individer. Stationær overalt til op i Finmarken. 



1. Sæing (Lillienskiold 1698). 



— Sæung [= jun.] (Strøm 

 1762); Sæding (Hell. 1911). 



2. Graamaase [= jun.] Pontop. 

 1752). 



— Graamaage (Barth 1856). 



3. Søe-Unge (Brunnich 1764). 



4. Skaarunge i Lofoten (Leem 

 1767). 



— Skorunge [= jun.] Gunn. 

 i Leem 1767). 



5. Stor graamaake ) (Rasch 



6. Sildemaake i 1838). 



7. Galla (Kolthoff og J. 1898). 

 Lappisk : Stuora lodde (Wes- 

 sel 1905), Skavle [= aarsunge] 

 og Zhjuormalas [= 2-aarsunge] 

 (Leem 1767). 



Kvænsk: Kajava i Sydvar- 

 anger (forfat.). 



269. Islandsmaaken (1838). Larus glaucus Brunn. 1764. — 

 Forekommer aarlig om vinteren i større eller mindre antal spredt 

 langs kystlinjen fra Varangerfjord til Iddefjord. Hyppigst paa- 

 træffes den ved Finmarkskysten i nov. — april, men oversomrende, 

 særlig yngre individer, bemerkes ogsaa aarlig. Rugende er den 



x ) Ruger normalt aldrig ved ferskvand. — Oplysningen hos Helland 1905 

 om, at den „hækker i Øst-Finmarken ogsaa ved indsjøer sammen med den tre- 

 taaede maake [Krykkjen], Skarven og Teisten" — er helt igjennem feilagtig, da over- 

 hodet ingen av de nævnte fugle nogensinde forekommer rugende ved ferskvande. 



