﻿1913] Kristtornen i Norge. 



Foruten de her anførte navne nævnes i den ældre literatur 

 ogsaa enkelte andre, som ialfald ikke nu længere synes at eksistere 

 i levende tale. Ovenfor er allerede nævnt de gamle navne Hulfr 

 og Hylstorn. Fremdeles kan anføres Martorn, som forekommer hos 

 Gunnerus, 1 ) og Tindved, som Pontoppidan angir at at være træets 

 norske navn. 2 ) Det kan maaske være gjenstand for tvil, hvorvidt 

 disse navne virkelig har været brukt om Hex; Tindved ialfald synes 

 at maatte passe bedre om en busk med vedtorne og anvendes ogsaa 

 i virkeligheten i trakterne ved Trondhjem om en saadan, nemlig om 

 Hippophae rhamnoidesj) 



Ved siden av de ovenfor opregnede navne kj endes desuten paa 

 de fleste steder navnet Kristtorn. Dette navn synes forøvrig væsent- 

 lig at ha sin rot i skriftsproget og gjennem dette at være ind- 

 kommet fra Danmark. Naar jeg allikevel har foretrukket i det 

 foreliggende arbeide at anvende dette navn, er det først og fremst 

 for ikke at op ta et navn som kunde gi anledning til nogen for- 

 veksling. Der kunde ellers være meget som talte for at bruke 

 navnet Beinved, det ældste og mest utbredte av dialektnavnene ; 

 men dette navn brukes i store deler av landet almindelig om et 

 ganske andet træ, Viburnum Opulus (og i Danmark om Euonymus 

 europaeus). Navnet Kristtorn derimot kan ikke efterlate nogen 

 usikkerhet om hvilken træart der er ment. 



III. Kristtornens utbredelse i Norge som vildt- 



voksende træ. 



a. Almindelig oversigt. 



Paa det medfølgende kart er kristtornens utbredelse i vort land 

 som vildtvoksende træ angit med saa stor nøiagtighet i detaljerne, 

 som det har været mulig paa grundlag av de foreliggende sikre 

 oplysninger. Voksesteder, som enten kun har været angit som sand- 



*) Gunnerus: 1. c, II, p. 47. 



2 ) „Saa kaldes her Spina Christi, som er ey rar, og- for sin bestandige 

 Grønhed gierne haves ved Husene." (Erich Pontoppidan: Det første Forsøg 

 paa Norges naturlige Historie, I, p. 235. Kiøbenhavn 1752). 



3 ) V. Storm: Notitser til Throndh jerns Omegns Flora (Vidensk. Selsk. Skr. 

 1885. Throndhjem 1886); Særtryk, p. 12. 



22 



