﻿1913] Kristtornen i Norge 13 



i. v. interdum atro-sanguinea (ex Grisb.). Cum forma a formis 

 intermediis coniuncta." ') 



Den væsentligste forskjel mellem disse to former er vel den, 

 at hos den første helrandede blader kun optrær paa ældre trær, 

 mens de hos den anden tillike kan tindes paa trær av alle aldre. 

 Alle norske eksemplarer som Loesener har set henfører han til 

 formen heter ophylla :•; om nogen eksemplarer av denne fra Kristian- 

 sand bemerker han, at de nærmer sig de sydeuropæiske former 

 Arbutifolia Todaro og Frivaldshjana Loes. Av formen vulgaris 

 har han ikke set eksemplarer fra voksesteder nordligere end Slesvig. 



Som ogsaa Loesener fremhæver er disse former neppe skarpt 

 adskilt. Ogsaa i Norge er kristtornen meget rik paa former som 

 synes at flyte over i hverandre; eksemplarer som nærmest synes 

 at maatte regnes til formen vulgaris, saadan som denne er beskrevet 

 hos Loesener, er almmdelige ogsaa hos os. 



b. Specielle oplysninger. 

 [Bratsberg amt. 



Der foreligger fra ældre tid et par angivelser om, at der skal 

 vokse kristtorn i 



Seljord i Telemarken, særlig i Flatdal anneks. Under omtalen 

 av „ Stedets vildtvoxende Træer" heter det i H. J. Wille's bekjendte 

 „Beskrivelse af Sillejords Præstegield" (Kjøbenhavn 1786): „Been- 

 veed (Hex aqvifolium) er her lidt af, og brages af nogle at koges 

 i Vand under lukt Laag, som drikkes mod Svindsot. Da Træet 

 er hvidt, haardt og marvefuldt, giør man Piberør af dets Stilke" 

 (1. c, p. 95). — I beretningen om sin fjeldreise sommeren 1812 

 nævner prof. Chr. Smith Hex blandt de kystplanter, som kan op- 

 træ i øvre Telemarken. Han sier herom: „Nogle Planter, der 

 egentlig tilhøre Havkysterne, begynde allerede at vise sig i Øvre- 

 Tellemarken. Lycopod. inundatum, der er saa almindelig i det 

 Christiansandske, sees ogsaa hyppig i Johndalen og flere Steder; 

 Hex aqvifolium i Fladdal, Mespilus cotoneaster ved Møstranden, og 

 Anthericnm ossifragum har Hr. Deinboll fundet med Vahl endog 

 paa Johnsknuden". (Topogr.-Statist. Samlinger. Anden Deels 

 Andet Bind, p. 19. Christiania 1817). — I løpet av det 19de 



J ) Th. Loesener: Monogr. Aqnifol., I, s. 258—260. 



