﻿1913] Kristtornen i Norge. 79 



sitter paa trærne vinteren over, like til blomstringens begyndelse 

 næste sommer 1 ). Sernander regner derfor ogsaa kristtornen blandt 

 sine „vinterståndare" 2 ). Fra forskjellige distrikter har jeg mottat 

 oplysninger om, at hvert aar adskillige trær ses at mangle frugter, 

 og det synes at være en utbredt opfatning, at kristtornen ikke 

 bærer frugt hvert aar. Iagttagelsen er dog neppe altid rigtig forst aat. 

 Som bekjendt er kristtornen tvebo og mange av de trær man 

 har set uten frugter har vistnok været hantrær. Rektor P. V. 

 B. Deinboll, som gjennem mange aar har iagttat kristtornen 

 paa Stordøen, har velvillig meddelt mig, at han aar efter aar har 

 set frugter paa de samme trær. Saa langt mot øst som i Vestre 

 Moland, Nedenes, og saa langt mot nord som i Ørsten, Søndmøre, 

 har jeg mottat underretning om, at kristtornen faar moden frugt 

 (meddelt henholdsvis av provst Kobro og postaapner Johan 

 Haavold). 



Kristtornens spredning sker hos os aabenbart først og fremst 

 ved frugterne, som med begjærlighet fortæres av fugler. Saavel 

 paa plantede trær i og omkring Bergen som paa vildtvoksende trær 

 andensteds paa Vestlandet har jeg senhøstes og ved vintertid ofte 

 set flokker av trost og andre fuglearter som graadig forsynte sig 

 av de røde frugter. Den samme iagttagelse er i Tyskland bl. a. 

 ogsaa gjort av E. Huth, som paapeker, at fuglene spiller en stor 

 rolle ved træets spredning. Han nævner, at frøene av en anden 

 ife-art, den bekjendte sydamerikanske maté-busk, I. paraguariensis 

 St. Hil., efter iagttagelser av Fritz Muller, vinder i spireevne 

 naar de har passert fordøielseskanalen hos høns 3 ). Der er ogsaa 

 hos os forskjellige træk i kristtornens voksemaate, som tyder paa, 

 at den spredes ved fuglenes hjælp. Naar den saa ofte vokser i 

 bratte, utilgjængelige bergskrænter, forklares dette saaledes let ved 

 at fuglene gjerne slaar sig ned paa slike steder, mens det vilde 

 være vanskelig at forståa hvordan frøene ellers skulde være bragt 

 dit. — Over vandflater kan frugterne let transporteres ogsaa uten 

 fuglenes hjælp. Naar frugtkjøttet er begyndt at gaa i forraadnelse, 

 danner der sig under den seige hud gasblærer som gjør at frug- 

 terne, likesom saa mange andre stenfrugter og bær, flyter paa vand. 



x ) Smlgn. Axel Blytt: Norges Flora, III, s. 1091. 



2 ) R. Sernander: Den skandin. vegetationens spridningsbiologi, s. 327, 

 Upsala 1901. 



3 ) Ernst Huth: Die Verbreitung der Pflanzen durch die Excremente der 

 Thiere, s. 11. Berlin 1889. 



