﻿1913] Kristtornen i Norge. 85 



steder. 1 ) De østligste steder hvor den findes er Læsø, Sejerø og 

 nordspidsen av Langeland ; paa Sjælland, Lolland, Falster og Born- 

 holm mangler den ganske. 



Det kan ikke være nødvendig her at gi nogen detaljert over- 

 sigt over kristtornens utbredelse i det øvrige Europa eller i de to 

 tilstøtende verdensdeler, saa meget mindre som en saadan allerede 

 foreligger fra Th. Loesenee's haand. 2 ) Til denne maa det være 

 nok at henvise. 



Allerede Alph. de Canjdolle har været opmerksom paa den 

 store plantegeografiske interesse som knytter sig til kristtornens 

 utbredelse i Europa, og han gir paa et av de karter som ledsager 

 hans verk en i hovedsaken rigtig fremstilling av dens nord- og 

 østgrænse. 3 ) Flere forfattere har gjort opmerksom paa den likhet 

 som er tilstede mellem kristtornens og bøkens utbredelse, bl. a. 

 F. Hock 4 ) og Th. Loesener. 5 ) Denne likhet er ogsaa umiskjendelig 

 (smlgn. fig. 15 og 16), selv om der ogsaa er karakteristiske ulikheter 

 tilstede. Bøkens omraade strækker sig videre mot øst end krist- 

 tornens (i Østerrig, Ungarn, Polen, Tyskland, Sverige, Norge), mens 

 samtidig kristtornen naar længere mot syd og vest end bøken (i 

 Grækenland, Italien, Nordafrika, Spanien, Portugal, Irland, Skot- 

 land). Om begge de nævnte træarter gjælder det at de er karakter- 

 planter for frodige løvskoger i lavlandet i de vestlige deler av 

 Mellemeuropa, mens de i Sydeuropa især forekommer i noget større 

 høide over havet. De hører begge til det sydligste element blandt 

 vort lands vildtvoksende skogtrær. 



I meget forholder de sig dog hos os forskjellig. Bøken er 

 efter alt at dømme et meget sent indvandret træ, som ikke hos os 

 endnu har faat den utbredelse som naturforholdene muliggjør. 

 Saavel østenfjelds som i kysttrakterne trives den som plantet ud- 

 merket, opnaar betydelige dimensioner og bærer rikelig moden frugt, 

 et godt stykke nordenfor sine nordligste voksesteder som vild. Hvis 

 ikke menneskene hindret den i dens fortsatte spredning, vilde den 



x ) Joh. Lange: Haandbog i den danske Flora, 4 Udgave, s. 710. Kjøben- 

 havn 1888. 



2 ) Th. Loesener: Monogr. Aquifol. I, s. 257 flg. 



3 ) Alph. de Candolle: Géographie botanique raisonnée, s. 147, 162, etc. 

 samt pl. I. Paris 1855. 



4 ) F. Hock: Lanbwaldflora Norddeutschlands, s. 20 og 46. 



5 ) Th. Loesener: Monogr. Aquifol. II, s. 121. 



