﻿1913] Beretning fra Bergens biologiske selskap. 7 



Han omtalte bl. a. de resultater som man herunder hadde fundet 

 med hensyn til surstoffets utbredelse og våndets ionisation paa de 

 forskjellige stationer. Særlig karakteristisk var det, at surstof- 

 mængden, som i de aller øverste vandlag viste overmætning, avtok 

 nedover til et minimum i de midlere vandlag. Det viste sig gjen- 

 nemgaaende, at våndets ionisation stod i et bestemt forhold til den 

 relative surstofmængde, slik at meget surstof svarte til en stor 

 hydroksylionekoncentration og altsaa til en forholdsvis sterk alka- 

 lisk reaktion. 



Foredragsholderen fremholdt betydningen av disse forhold for 

 biologiske spørsmaal, forhold som endnu ikke paa nogen maate er 

 klart utredet, men hvor der foreligger en hel del smukke problemer 

 for havforskningen. 



Foredraget er trykt i „ Naturen" oktober 1913. (Særtryk med- 

 sendes til medlemmene). 



Møte den 12. november. 



Direktør J. Holmboe holdt foredrag om: „Kristtornen i 

 Norge". 



Foredragsholderen redegjorde for sine undersøkelser over 

 denne træarts utbredelse i vort land og over de klimatiske forhold 

 som bestemmer denne. Han paapekte den overensstemmelse som 

 er tilstede mellem kristtornens nord- og østgrænse i Skandinavien 

 og januarisotermen for 0°. 



I en noget utvidet form er foredraget trykt i „ Naturen" 

 1914, s. 1. 



Dr. med. M. Haaland holdt foredrag om: Vekstreguleringer 

 i lys av erfaringer fra eksperimentel pathologi. 



Foredragsholderen omtalte en del fænomener fra den ekspe- 

 rimentelle pathologi, som tilsynelatende har berøringspunkter med 

 spørsmaalet om regulering av vekst. Visse svulster har evnen til 

 at immunisere mot sig selv 0: gjøre det dyr, hvorpaa de podes, 

 uimottagelig for senere podninger og for fortsat vekst av samme 

 svulst. Samme evne har normalt væv. Der blev nævnt en række 

 eksempler paa denne form av veksthemning; den synes ikke at 

 bero paa celledræpende stoffer i serum, men snarere paa en slags 

 omstemnins- av organismens reaktionsevne. 



