29 



aripioarelor ventrale cu inserţiunea celui de al 3-lea sau al 4-lea radiu dorsal 

 şi e cuprinsă aproximativ de 3 x /2 — 4 ori în lungimea totală a corpului. Un 

 exemplar de 126 mm lungime (9 ad.) are înălţimea maximă de 33 mm., 

 un altul de 121 mm. lg. are 31 mm. înălţime. 



Capul este scurt, gros şi înalt, aşă că lungimea sa e cuprinsă de 3 — 3 1 /2 

 ori în lungimea totală a corpului, iar înălţimea sa maximă e cuprinsă 

 odată şi jumătate în lungimea sa măsurată dela vâi-ful botului la vârful 

 terminal al operculului. Botul este obtuz şi încovoiat. Ochiul său este 

 mare şi diametrul său este egal cu distanţa dela marginea sa anterioară 

 la vârful botului. Nările sunt duble. Gura sa este protractilă şi foarte 

 mică, aşa că nu ajunge înapoi decât sub narea a doua. Pe fălci are mici 

 dinţi în formă de perie, iar pe vomer numărul dinţilor este foarte mic. 

 Foarte caracteristic pentru capul Ghiborţului şi în genere pentru toate Ace- 

 rinele sunt cavităţile mucifere foarte adânci, dintre cari cele mai princi- 

 pale sunt: o serie înaintea ochilor, o serie pe inelul suborbitar şi o altă 

 serie pe preopercul. De asemenea foarte caracteristici sunt ghimpii mari 

 de pe marginea preoperculului, din cari sunt 5— 10 pe marginea posterioară 

 şi 3 pe cea inferioară. Operculul este striat şi se termină şi el la par- 

 tea sa inferioară cu un spin mare acoperit cu o cută de piele. Osul cla- 

 vicular este striat şi se termină cu unul sau mai mulţi spini. 



Pielea este întotdeauna acoperită cu mucozităţi. 



Corpul este acoperit peste tot cu mici solzi ctenoizi lăsând numai pe 

 burtă şi pe piept mici părţi goale. Forma şi dimensiunile acestor părţi 

 goale variază dela individ la individ, aşâ că — după cum au arătat deja 

 Gunther şi Siebold — -un asemenea caracter nu poate ii folosit pentru cre- 

 area de nouă specii sau varietăţi. Linia laterală începe din dreptul mijlo- 

 cului ochiului şi merge înapoi apropiindu-se tot mai mult de linia dorsală; 

 ea este foarte bine pronunţată. 



Aripioara dorsală începe deasupra inserţiunii pectoralelor; primul ei 

 radiu are aproximativ jumătate din lungimea celui de al II-lea, iar al IV-lea 

 este cel mai lung şi merge de aici scăzând încetul cu încetul până la pen- 

 ultimul radiu spinos care are numai jumătate din lungimea ultimului ; 

 ultimul radiu spinos este strâns lipit de radiile moi cari sunt cu mult 

 mai înalte şi au aparenţa de a forma o aripioară aparte. Ventralele încep 

 sub al 3-lea sau al 4-lea radiu al dorsalei. Anala începe aproximativ sub 

 primul radiu moale al dorsalei şi sfârşitul ei e ceva înaintea sfârşitului 

 dorsalei. 



Color aţiunea. Coloarea generală a corpului variază dela verde deschis 

 până la măsliniu ; spinarea e mai închisă si acoperită cu pete şi puncte 

 brune. Burta este albă-gălbue. Aripioarele dorsală şi caudală şi ceva mai 

 puţin pectoralele şi anala, sunt presărate cu puncte negre cari de cele 

 mai multe ori se dispun astfel, încât formează pe dorsală o serie de 4— 5 

 linii longitudinale, iar pe caudală o serie de mai multe dungi transversale. 



In epoca de reproducţiune, colorile sunt mai vii şi pe piept capătă un 

 ton foarte uşor roşietic. — Irisul este închis, cu un luciu auriu. 



Dimensiunile. In diferitele ape din ţară exemplarele adulte obişnuite 

 au o mărime de 14 — 15 cm., în Dunăre si bălţile ei însă se găsesc exem- 

 plare cu mult mai mari, aşâ că trec chiar peste 20 cm. lungime. 



