g6 



taţi. Merita deasemenea a fi relevat faptul că genul Cottus, deşi are re- 

 prezentanţi în toate mările, în Marea Neagră nu există nici unul. 



/ sp. Cotii s gobio. Lin. Sqlăvoace. 



Tub. II. Fig. 13 şi 13 a. 



Caracterele specifice. Gura mai mult sau mai puţin largă; Pec- 

 toralele lungi şi late informă deevantaliu; Ventralele fără 

 dungi transversale pronunţate, sunt înguste şi scurte şi 

 nu ajung niciodată până în dreptul deschiderii anale. Ul- 

 timul radiu (al IV-lea) al ventralelor aproape egal cu primul 

 lor radiu moale. 



Sinonime şi citaţiuni: 



Cottus: Marsigli, 1. c, Tom. IV, p. 73, Tab. 24, Fig. 2. 



Cottus s. Gobio fluviatilis capitatus: Gesner, De aquatil., f. 162 a. 



Cottus gobio: Linne, S. N. I, p. 452, 1766. Bloch, Oek. Naturg. d. Fische 

 Deutschlands, 2, 17, tab. 39, fig. 2, (1784). Pallas, Zoographia Rosso-Asiaî. 

 III, p. 126. Meidinger, Icon. pisc. Austr., tab. 17. Cuvier etValenciennes, 

 1. c, voi. IV, p. 145. Reissinger, 1. c, p. 10. Nordmann, 1. c, p. 376. 

 Bielz, 1. c, p. 7 (1853). Kessler, Zur Ichtyol. etc, p. 7 ; — Aralo-Caspi- 

 Pontic. Ichthyol. (1877). Heckel u. Kner, 1. c, p. 27. Jeitteles, Gattung Cottus 

 (Arch. p. la Zool. 1861). Pancic, 1. c, p. 68. Gunther, Catal. II, p. 156. 

 Siebold, 1. c, p. 62. Grimm, 1. c, No. 15. Seeley, 1. c, p. 50. Sabane- 

 jeff, 1. c, p. 86. WarpacowsM, 1. c, p. 43. 



Cottus microstomus : Heckel, Annalen des Wiener Museums II, p. 147, 

 tab. 8. Nordmann, 1. c, p. 377. Heckel u. Kner, 1. c, p. 32. Kessler, 

 Zur Ichthyologie des Sudwestlchen Russlands, p. 7, şi Nachtrăge zur Ich- 

 thyologie des siidwestlichen Russlands (1857), p. 7, No. 7. 



Cottus ferrugineus: Heckel u. Kner, Siisswasserfische, etc, p. 34. 



Br. 6, 1 D. 6 - 9, 2 D. 16—18, P 13—14, V 1/4, A 12—14, C. 13. 



Sglăvoacele au un corp foarte bine caracterizat prin capul lor mare, lat 

 şi turtit şi prin corpul lor cu mult mai îngust, comprimat lateral, care 

 merge din ce în ce subţiindu-se. Capul lor seamănă, cum zic pescarii no- 

 ştri „cu un cap de broască" şi are o lăţime egală cu lungimea sa, care 

 şi ea este egală aproximativ cu 1 / i din lungimea totală a corpului. Lăţi- 

 mea maximă a capului este în dreptul operculelor. Capul fiind foarte tur- 

 tit, înălţimea sa maximă este abia ceva mai mare ca jumătatea lăţimii 

 sale. îndată după deschiderile branchiale, corpul se subţiază şi lăţimea sa 

 maximă de după inserţiunea pectoralelor, care este egală cu înălţimea sa 



