3& 



sunt de obiceiu compuse din radii nebifurcate. Anala este singura care 

 are în totdeauna radii bifurcate şi are marginea ei posterioară convexă. 



Anusul este situat ceva înaintea jumătăţii corpului ; după dânsul vine 

 porul genital care la bărbaţi este întotdeauna ceva mai lung. 



Coloraţiunea. Coloarea variază mult şi mai cu seamă şi după apele în 

 cari se prind; aşa de ex. la Broşteni şi Bicaz exemplare prinse în Bistriţa 

 sunt cu mult mai deschise decât cele din pârae. Coloarea generală va- 

 riază între cenuşiu închis şi cafeniu pe spinare şi între alb şi cenuşiu 

 deschis pe burtă. Pe spinare sunt în totdeauna dungi şi pete cafenii mai 

 închise, iar pe burtă numai la bărbaţi sunt pete cafenii, pe când la femei 

 pântecele este nepătat. In genere bărbaţii sunt în totdeauna de o coloare 

 mai închisă. Prima aripioară dorsală este cafenie cu pete mai închise şi 

 cu o margine bătând puţin în roş. Celelalte aripioare urmează coloarea 

 generală a corpului. Ventralele sunt albe sau cenuşii deschise şi nu sunt 

 pătate sau vărgate decât numai puţin sau chiar de loc. 



Dimensiuni. Sglăvoacele nu ajung niciodată la dimensiuni mari. Exem- 

 plarele obişnuite sunt între 9 — 12 cm.; se găsesc însă exemplare şi de 

 15 cm. lungime. 



Distribuţiunea. Sglăvoacele sunt foarte răspândite în apele Carpaţilor 

 româneşti, ele trăesc în cursul superior al râurilor noastre şi în pârăele 

 cari se varsă în ele. Am colectat şi examinat exemplare din următoarele 

 ape : din Bistriţa şi afluenţii ei : Bicaz, Tarcău, Neagra, Sabasa, Borca, Ne- 

 grişoara, etc; aici deja la Piatra-N. ele încep a deveni mai rare ; din 

 Trotuş şi afluenţii săi la 1 >ărmăneşti ; din cursul superior al Dâmboviţei, 

 râul Doamnei, râul Târgului, etc, lângă Câmpu-lung ; din cursul superior 

 al Argeşului şi Vâlsanu (la gura sa) ; în cursul superior al Oltului, Bis- 

 triţa (Oltenia) şi Lotariţa, etc. 



In cursul inferior al râurilor noastre, Sglăvoacele nu pot trăi, cu atât 

 mai puţin încă în Dunăre. De aceea trebue să-mi exprim mirarea mea 

 când distinsul autor al Faunei pontice, Nordman (1) scrie „J'ai peche dans 

 le Danube, dans le Bug et dans le Dnieper, ainsi que dans Ies ruisseaux 

 dependants de ces fleuves, le C. gobio tel que Cuv. et. Val. l'ont decrit". 

 De sigur că aceasta nu poate fi decât o eroare care trebue să-şi aibă 

 explicarea ei în etichetarea greşită a materialului adunat în alte locuri, aiir- 

 maţiune care de altfel şi întrucât priveşte Nistrul a fost pusă la îndoeală 

 de către Kessler(2). 



Biologia. Sglăvoacei îi plac pâraele mici de munte cu curent puternic 

 şi cu fundul stâncos sau pietros, de aceea ele se găsesc în toată regiunea 

 păstrăvului în cele mai mici părae şi izvoare, unde trăesc împreună cu 

 Păstrăvul, Boişteanul şi Grindelele. Ele se scoboară însă şi mai la vale 

 până prin regiunea Lipanului, în Bistriţa d. ex. se găseşte — deşi mult mai 

 rar — până la Piatra-Neamţu. Se găseşte de asemeni şi în lacurile de 

 munte. Ele trăesc în apă şipotoasă, spumoasă, ascunse pe sub bolovani în 

 partea lor din aval şi nu ies de aici decât «dacă sunt scormonite cu băţul 



(1) Nordmann, 1. c, p. 376. 



(2) Kessler, Ausuge a. d. Berichte, etc, p. 13. 



