56 



de 372 — 3 3 /4 ori în lungimea totală a corpului. — Ochiul este relativ mare 

 si diametrul său este aproximativ egal cu a / 4 din lungimea capului; di- 

 stanţa praeorbitară este puţin mai mare ca diametrul ochiului şi ca distanţa 

 interorbitară, iar distanţa postorbitară este de 2 ori mai mare ca diametrul 

 ochiului. 



Gura este puţin oblică, îndreptată în sus, falca inferioară ieşind puţin 

 înaintea celei superioare. Descinderea bucală este relativ mică, aşă că ma- 

 xilarul ajunge înapoi abia pană sub narine. Dinţii în ambele fălci sunt 

 ascuţiţi şi bine desvoltaţi. Oasele suborbitale sunt lăţite tare la partea lor 

 posterioară şi se împreună cu marginea anterioară a preoperculului; ambele 

 sunt striate înapoi; operculul de asemenea este puţin striat. 



Aripioarele pectorale sunt lungi şi ajung înapoi cel puţin până la 

 jumătatea distanţei dintre spinul al II-lea şi al IlI-lea dorsal, distanţa dintre 

 inserţiunea lor şi margimea operculului este aproape egală cu diametrul 

 ochiului. Marginea lor posterioară este crestată ca o dantelă. Primul spin 

 dorsal, care este ceva mai mic decât al II-lea, e aşezat deasupra sau 

 ceva mai înaintea inserţiunii pectoralelor. La o distanţă egală cu lungimea 

 sa vine cel de al II-lea spin, acesta e ceva mai mare, însă variază putând 

 avea 1 / 3 — V2 din înălţimea maximă a corpului. Amândoi aceşti spini sunt 

 ascuţiţi la vârf şi lăţiţi la baza lor; pe laturi ei sunt puternic dinţaţi, iar 

 pe partea lor anterioară sgrimţuroşi. Spinul al 3-lea care este aşezat la o 

 distanţă ceva mai mare este foarte scurt şi puţin încovoiat; după el imediat 

 începe aripioara dorsală ; aceasta e compusă numai din radii moi şi are 

 marginea ei superioară puţin scobită înăuntru, primul radiu fiind mai înalt 

 decât următorii. Ventralele sunt compuse din 2 spini: unul mare cu dinţi 

 puternici pe lături şi unul mic rudimentar situat la baza sa. Spinul mare 

 ventral la exemplarele mici poate ajunge chiar până la o lungime egală 

 cu 2 / 3 din înălţimea corpului. 



Scutul basenului este lung şi lat, vârful său însă nu ajunge niciodată 

 până la deschiderea anală. Acest scut variază foarte mult cu vârsta şi de 

 aceea nu i se poate da o însemnătate deosebită ca caracter distinctiv, 

 după cum s'a făcut ; la exemplarele mici el poate fi chiar puţin mai scurt 

 ca spinii ventrali, pe când la exemplarele mari el ajunge chiar cu 1 / i — 1 / 3 

 mai mare decât ei. Ramura ascendentă a acestui disc, deşi puternică, nu 

 iea însă o aşâ de mare desvoltare ca la G. platygaster, ea are forma unei 

 plăci osoase drepte şi se înalţă până la jumătatea corpului îmbinânduse în- 

 tre plăcile laterale. — Deschiderea anală este situată aproximativ sub jumă- 

 tatea aripioarei dorsale. Dela ea imediat începe aripioara anală care este 

 compusă dintr'un mic spin liber şi 7 — 8 radii moi; ea se termină sub ter- 

 minaţiunea dorsalei. Caudala este puţin scobită la mijloc pe marginea ei 

 posterioară. 



Pe laturi corpul este acoperit de o serie de 29 — 31 de plăci osoase, din 

 cari ultimele 6 — 7 formează carinele de pe pedunculul caudal. Plăcile sunt 

 strâns lipite între ele, aşâ că marginea anterioară a fiecăreia este acope- 

 rita de cea precedentă. Marginea lor posterioară este numai la primele 

 7 — 8 plăci ieşită în afară deasupra mijlocului, având aparenţa unei chei 

 dichotomice; la celelalte ea e o linie dreaptă fin dinţată. Linia laterală care 



