I. FAM. PERCOIDEI. 



Acantliopterigieni având corpul acoperit cu solzi ctenoizi puternici şi bine fixaţi. 

 Marginea posterioară a uneia sau mai multor bucăţi din aparatul opercular pre- 

 văzută cu dinţi sau cu spini. Marginea superioară a gurii formată din oasele in- 

 lermaxilare. Fălcile, vomerul, oasele faringiale şi de cele mai multe ori şi oasele 

 palatine cu dinţi mici, conici, foarte ascuţiţi. Ou beşică înotătoare. Ventralele sub 

 pectorale. 



1. Gen. Perca. 



Corpul comprimat lateral. Gura terminală. 2 aripioare dorsale se- 

 parate. Marginea, posterioară a preoperculului dinţată, iar cea a oper- 

 culului terminată cu 1 spin sau 2. Toţi dinţii de pe oasele bucale 

 de mărime egală şi dispuşi in formă de perie. Limba netedă fără dinţi. 

 Membrana branchială cu 7 radii brânci hiostegii. 



Reprezentat în apele României printr'o singură specie. 



/. Sp. Perca fluviatilis. Lin. Bibanul. 



Tab. I. Fig. 1. 



Caractere specifice: Prima aripioară dorsală cu 13 — 15 radn 

 spi noase, i eşite în afară. Corpul verde alămiu cu spinarea verde 

 închisă şi mai multe dungi negre transversale (6 — 9) pe tot 

 corpul; cu o pată mare neagră la baza posterioară a primei 

 aripioare dorsale. 



Sinonime : 



Perca I-a. Marsigli, Danub. panonic.-mvs., etc. voi. IV, pag. 65, tab. 23, 



fig- 1. 



Perca fluviatilis. Linne, Syst. nat. I, p. 481, Meidinger, Icon. Pisc. Austr. 

 tab. 5. Pallas, Zoographia Rosso- Asiatica III, p. 248. Cuvier et Valenciennes, 

 Histoire natur. des Poissons voi. II, pag. 201. 1. Reisinger, Spec. Ichthyol. 

 Hungarie, etc. 1830, pag. 12. Bonaparte, Iconogr. d. 1. Fauna Italica. III 

 Pesci (1835). Kessler, zur Ichthyologie des sudwestlich. Russland, pag. 5. 



