6 



se descriu însă decât numai peştii cari trâesc în porţiunea din Dunăre 

 din sus de gura Oltului. 



Altă lucrare foarte importantă şi chiar fundamentală este lucrarea lui 

 Nordmann, intitulată Faune pontique şi publicată cu tabele colorate admi- 

 rabile în marea operă: Voyage dans la Russie meridonale et ă la Crimee 

 de M. Anatole de Demidoff. Această lucrare tratează despre toţi peştii ba- 

 smului pontic, cum însă studiile au fost făcute mai cu seamă asupra ape- 

 lor ruseşti, în ea nu se aminteşte decât numai foarte rar de peştii Du- 

 nării şi atunci numai de câteva specii prinse în regiunea Deltei. Cele mai 

 de multe ori însă notiţele despre Dunăre sunt luate din literatură şi con- 

 ţin erori mari, aşâ că în această privinţă nu se poate pune în totdeauna 

 o bază serioasă pe datele acestui autor. 



De mare valoare sunt de asemenea studiile celui mai bun ihtiolog rus, 

 K. Kessler, publicate în buletinul societăţii de naturalişti din Moskova 

 între anii 1856 — 59, precum şi în lecţiile sale de ihtiologie dela Univer- 

 sitatea din Kiew şi mai cu seamă în lucrarea sa mai recentă (1877), pu- 

 blicată în limba rusă asupra «Ihtiologiei Aralo-Caspi-pontice». Din neno- 

 rocire însă şi studiile lui Kessler nu se întind decât numai până la Nistru 

 şi e ştiut că, oricât ar fi gurile Dunării de apropiate de gurile Nistrului, 

 totuş în privinţa faunistică sunt diferinţe mari între aceste fluvii. Nu aş 

 avea decât să amintesc că Genul Percarina sau specia Acerina rossica, 

 cari trăesc şi în Nistru, lipsesc cu totul basinului Dunării. Deci şi aceste 

 studii — oricât de importante ar fi ele — ne pot fi numai de un mare ajutor 

 în studiarea faunei noastre, nu pot însă să înlocuească acele studii. 



Tot astfel ar mai fi încă şi studiile lui Rathke despre Fauna Crimeei, 

 lucrarea generală a lui Grimm, intitulată Fishing and Hunting in Russian 

 watters, studiul general al lui Warpachowski despre Peştii Rusiei sau a 

 lui Sabannejef, etc, fără a mai vorbi de vechile şi clasicele lucrări ale 

 lui Pallas, Eicliwald, Brandt şi Ratzeburg, etc. Toate acestea ne dau 

 multe lămuriri în privinţa peştilor Mării Negre sau ai fluviilor ruseşti, nu 

 se întind însă la Vest decât cel mult până la Nistru şi nu găsim în ele 

 decât vreo notiţă despre vreun peşte recoltat în Basarabia ; aproape ni- 

 mic însă despre Dunăre. 



De altă parte, de o foarte mare importanţă sunt studiile fundamentale 

 ale naturaliştilor austriaci Meidinger, Heckel şi Kner şi Fitzinger. — Mono- 

 grafia genului Acipenser de Heckel şi Fitzinger, publicată în 1886, este 

 încă până astăzi cea mai bună lucrare asupra acestei principale grupe de 

 peşti, atât de caracteristică pentru fauna noastră. Cartea intitulată : Dle 

 Siissivasserfische der Oesterreichischen Monarchie de Heckel şi Kner, 

 publicată în 1858, a rămas clasică ca cea mai bună şi mai completă carte 

 pentru determinarea peştilor Dunării de sus şi ai râurilor ce se varsă în ea. De 



