INTRODUCERE 



România este una din ţerile cele mai bogate în ape dulci din Europa. 

 După calculele făcute, suprafaţa totală a apelor noastre interioare se eva- 

 luează la aproximativ 817.000 hect., deci 6,14% din suprafaţa totală a 

 terii. Aceste ape, potrivit poziţiunii lor geogralice, prezentă o mare varie- 

 tate de condiţiuni fizice: Pe de o parte avem Dunărea împreună cu gurile 

 ei şi cu mulţimea de bălţi şi lacuri pe cari le formează prin revărsările 

 ei periodice, pe de altă parte mulţimea de pârâuri şi râuri cari şerpuesc 

 munţii noştri şi merg unindu-se mereu între ele pentru a se vărsa toate 

 în Dunăre; apoi seria de lacuri şi lagune cu apă dulce sau sălcie dea- 

 lungul malului nostru al Mării Negre şi în fine o mulţime de lacuri na- 

 turale şi heleştee artificiale din interiorul terii. 



Toate aceste ape hrănesc în interiorul lor o mare varietate şi imensi- 

 tate de peşti şi- pescăriile noastre au ajuns astăzi a fi cunoscute în toată 

 lumea ca unele din cele mai mari pescării de apă dulce din Europa. 



Astfel fiind se vede, chiar şi numai din acest punct de vedere, cât de mare 

 însemnătate are stadiul ştiinţific al faunei noastre ihtiologice. Cu toate 

 aceste până astăzi nu avem încă o descriere generală a tuturor speciilor 

 de peşti cari trăesc în apele noastre, cu atât mai puţin încă studii apro- 

 fundate relative la biologia peştilor noştri în raport cu condiţiunile natu- 

 rale şi speciale ale apelor în cari trăesc, la modul lor de hrană, de re- 

 producere, la migraţiunile ce le fac, etc. 



Nu se poate însă nici zice că studiile ihtiologice asupra peştilor din 

 apele noastre ar lipsi cu totul. Din contră, naturalişti de mare valoare 

 încă din timpuri mai vechi au făcut cercetări serioase — mai cu seamă 

 din punctul de vedere sistematic — asupra peştilor din aceste ape. Ca 

 mai principali pot cita pe următorii: 



Marsigli, care, în volumele IV şi VI ale operei sale fundamentale in- 

 titulată Danubius panonico-mysicus, descrie şi figurează încă pe la 1726 

 toţi peştii Dunării pe cari i-a putut el observa. Pe la 1690 el a stat un 

 timp mai îndelungat , pe insula Ada-Kaleh şi a studiat peştii şi pescăriile 

 de acolo. In această lucrare, foarte importantă pentru acele timpuri, nu 



