63 



dachner, Sitzungsbericbte, ci. Ic. Akademie der Wiss. Wien 1899. F. A. 

 Smitt, 1. c, Kongl. Vetenskaps-Akademiens Forhandlingar 1899, Stockolm, 

 pag. 544. 



Gobius semiiunaris : Hechel, Annalen d. Wiener Museums, 1840, II. 

 Bd. 152, tab. 8, fig. 5 şi 6. Kessler, Zur Ichthyologie des Siidwestlichen 

 Russlands, p. 14 (1856). SeeJey, Freshwater Fishes of Europe, p. 61. 



Gobius rubromaculatus: Kriesch, Verhandl. der Zool.-botan. Ges. Wien, 

 voi. XXIII, 1873, p. 369. 



ID 6— 7, III) 1/15-18, P15, Vl/10/1, Al/13-18, C13, L. lat. 42—47. 



Acest peşte mic se deosebeşte relativ uşor de celelalte specii prin fap- 

 tul că corpul său este ceva mai mult comprimat lateral şi capul său este 

 mai înalt decât lat. In afară de caracterele arătate în diagnoză mai sunt 

 de remarcat următoarele: Ochii aci sunt relativ mari şi diametrul lor este 

 aproximativ egal cu 1 / 5 din lungimea capului. Distanţa preorbitală e egală cu 

 diametrul ochiului, iar cea interorbitală numai cu 2 /s din acest diametru. 

 Partea superioară a operculului este acoperită adeseori cu solzi. Prima 

 aripioară dorsală este foarte apropiată de cea de a doua, aşa că mem- 

 brana ei este lipită de baza primului radiu al celei de a doua dor- 

 sale. Dorsala a Ii-a şi anala au pe toată lungimea lor o înălţime aproape 

 egală, numai ultimele lor radii sunt câte odată ceva mai lungi. Discul 

 ventralelor este în totdeauna cu mult mai scurt ca pectoralele. Caudala 

 este lungă şi rotunzită. Solzii sunt relativ mari şi marginea lor posteri- 

 oară este terminată cu 40 — 45 dinţi mici. Pe linia laterală numărul sol- 

 zilor este de 42 — 47, iar la pedunculul caudal fiecare serie transversală 

 are câte 8 — '9 solzi. 



Coloraţiunea. Coloarea generală a corpului este cenuşie sau cafenie 

 deschisă; peste aceasta, atât pe spinare cât şi pe lături până la partea ven- 

 trală vin o serie de pete mari ca nişte dungi late transversale, brune 

 închise. Partea ventrală este nepătată, având coloarea generală a corpu- 

 lui. Aripioarele — afară de ventrale — sunt ceva mai închise decât corpul. 

 Radiile lor sunt presărate cu o mulţime de puncte negre dispuse în linii 

 transversale, dându-le aparenţa că ar fi acoperite fiecare cu o serie de 

 dungi negre transversale. Intre ochi şi osul maxilar se află o pată negrie, 

 înapoia căreia este o linie albă situată exact sub ochiu. Pe pedunculul 

 caudal chiar la inserţia caudalei sunt la mijlocul corpului 2 pete negre 

 triunghiulare, iar deasupra şi dedesubtul lor încă câte o pată triunghiu- 

 lară deschisă. 



Dimensiuni. Această specie în apele mării ajunge la dimensiuni ceva 

 mai mari, în apele interioare însă găsim numai exemplare foarte mici; cel 

 mai mare exemplar pe care l-am colecţionat clin lacul Sinoe Liman avea 

 11 cm., exemplare obişnuite sunt însă de 8 — 10 cm. 



Distribuţiunea. Acest peşte trăeşte de obiceiu în regiunea apelor terito- 

 riale ale Mării Negre, el se suie însă şi în Dunăre, aşa că îl găsim ade- 

 seori prin bălţile ei de inundaţie. Steindachner 1-a găsit chiar în bălţile 

 de inundaţie dela gura râului March în Austria. El intră deasemenea şi 

 prin lacurile noastre litorale şi mai cu seamă în lacul Razim şi Sinoe Liman. 



Biologia. Ca toate speciile de Gobius şi aceştia sunt peşti răpitori; ei se 



