69 



Sinonimii 



Gobius cephalarges: Pallas, Zoographia Rosso- Asiatica III, p. 155. 

 Nordmann, 1. c, p. 420, Tab. 12, fig. 2. Kessler, Ausziige a. d. Berichte, etc, 

 p. 52 (No. 47). Kessler, Peştii Mării Negre şi Caspice (1874) No. 82 (rus.). 

 Kessler, Ihtiolog, aralo-caspi-pontică, p. 219, No. 66. Gunther, Catalogue,etc. 

 Voi. III, pag. 4 şi pag. 546. Steindachner, Sitzungsberrichte der k. Akademie 

 der Wiss. Wien 1870. 



Gobius cephalarges Pali. var. a : F. A. Smitt, Forhandlg. Vetensk. 

 Akad. Stockholm 1899, p. 547. 



I. D. 6, II. D. 1/18, P. 18—19, V. 1/10/1, A. 1/13—14, C. 13, L. 

 lat. 66—72. 



Şi această specie, ca şi cea precedentă, este astăzi contestată că ar fi 

 o specie bună, astfel cum a fost cea descrisă de Pallas, Nordmann şi Kess- 

 ler. După Smitt ea ar formă împreună cu Gobius eurijcephalus Kessl.-\- G. 

 platyrostris Pali. Kessl.-\- G. cephalarges Pali. o varietate a unei specii cu 

 mult mai largă pentru care el păstrează numele de G. cephalarges. De sigur 

 că nici aici nu putem intră in astfel de discuţiuni rezervând şi această 

 chestiune pe mai târziu. 



Aici mă voiu mulţumi numai a semnală că şi această specie intră în 

 apele noastre interioare. In Razim şi Sinoe Liman este în mult mai mari 

 cantităţi şi pescarii lipoveni o numesc: Lijaboc. Ea se urcă şi intră 

 câteodată şi prin bălţile Dunării. Steindachner (1) a descoperit-o în susul 

 Dunării chiar pe la Raduevaţ. In total însă în apele dulci este cu mult 

 mai rară decât speciile precedente. 



5 sp. Gobius fluviatilis Păli. 



(Tab. III. Fig. 20 a, b). 



Caractere specifice: Capul mijlociu, lungimea sa fiind ceva 

 mai mare ca 1 / i din lungimea totală a corpului, iar lăţi- 

 mea puţin mai mare ca înălţimea sa. Gura mică ajungând 

 înapoi abia p â n ă sub n a r i n e 1 e posterioare. Fălea inferi- 

 oară ceva mai lungă decât cea superioară. Corpul lung ă- 

 reţ, rotund, îngu stându-se din ce în ce la partea sa poste- 

 r i o a r ă. Prima dorsală cu 6 spini din cari cei dintâi cu 

 vârfuri filiforme libere ieşite afară din membrana aripioa- 

 rei; a doua dorsală devenind din ce în ce mai joasă către 

 partea ei po s te ri oară. Anala pe toată lungimea ei deopo- 



(1) Steindachner, Iclithyologische Notizen,X. Sitzungeberichte D. k. Akad der Wiss. Wien 1870. 



