77 



epocei de venire a Chefalilor se sapă în duna de nisip o serie de cana- 

 luri (Gârle de chefali sau Ericuri) cari unesc lacul cu marca. Dacă 

 aceste există de mai înainte, se curăţă numai si se adâncesc, astfel ca la 

 venirea Chefalului ele să lio gata şi să nu se mai lucreze la ele. Chefa- 

 lul vino încetul cu încetul, mai întâi u puii, apoi câte puţini din cei mari 

 şi apoi — pe la finea lui Maiu sau începutul lui funie — încep cârdurile 

 mari. Până ce apa din lac se încălzeşte bine, ei intră şi ies de câteva ori, 

 după care apoi în timpul căldurilor mari de vară şi după trecerea sezo- 

 nului de ploi ei rămân cu totul aici. Odată asiguraţi că Chefalul nu mai 

 iese afară, pescarii din Jurilofca şi Caranasuf încep pe la 20 Iulie a închide 

 gârlele cu garduri. 



Gardurile se fac în modul următor : la gura dinspre lac al fiecărui 

 eric se face un gard semicircular care înconjoară gura; acest gard are 

 la mijlocul său un spuse sau călcătoare care se poate rădică şi sco- 

 borî după voinţă, aşa că marginea coşului său să fie întotdeauna la 

 nivelul apei din lac. Acest spuse este îndreptat cu gura spre lac, aşâ 

 că tot peştele care mai intră prin gârlă poate trece prin el în lac, peş- 

 tele din lac însă nu se mai poate întoarce înapoi în mare. De o parte şi 

 de alta a călcătoarei se face câte un coteţ mare îndreptat cu gura spre 

 lac, aşâ că peştele din lac poate intra în el fără a mai putea ieşi înapoi afară. 

 La gârlele mari cari unesc 2 lacuri între ele, cum e de ex. gârla numită 

 «Comisia» care uneşte Sinoe Limanul cu Razimul, sau cum sunt Cur- 

 bieîe între Sinoe-Liman şi Zmeica, coteţele se fac de ambele părţi ale 

 gardului, aşâ că ele pot prinde şi dintr'o parte şi din alta. Spuscul aici 

 nu mai serveşte decât numai ca trecătoare pentru bărci. La gârlele mari 

 ca: Portiţa, Comisia, etc, se fac gardurile lungi de câţiva kilometri şi se 

 pune un număr mare de coteţe. Gardurile de chefali trebuesc făcute înalte, 

 căci chefalul sare afară din apă la înălţimi foarte mari. Coteţele de che- 

 fali se fac întotdeauna cu un obor foarte mare înaintea coteţului adevă- 

 rat în care se prinde peştele; aceasta din cauză că cei prinşi înăuntru 

 sar şi fac mare sgomot speriind pe cei ce vor să intre în coteţ; din această 

 cauză de asemenea coteţele de chefali trebuesc bine păzite şi căutate re- 

 gulat de câteva ori pe zi pentru a scoate peştele prins în ele. 



Odată gardurile şi coteţele gata, pescarii aşteaptă răcirea timpului şi 

 sunt siguri că la prima furtună de pe la mijlocul lui Septemvrie vor în- 

 cepe a avea Chefali la garduri. Cu cât se răceşte timpul mai tare, cu atât 

 Chefalii intraţi şi crescuţi în lac caută să fugă la mare şi astfel cad în 

 coteţe. Numai puii pot ieşi printre nuielele dela garduri. 



La alte lacuri al căror nivel c mai ridicat decât nivelul mării, ca d. ex. 

 la Mangalia, Tatlageac, etc. se sapă gârla în nisip si se lasă astupată 

 până în momentul când se simte venirea Chefalilor; atunci se deschide gârla 

 şi curentul de apă îndulcită atrage Chefalul spre gura acelei gârle; în 

 câteva zile, după ce a intrat cârdul principal de Chefali, se închide gârla 

 cu garduri fâcându-i-se coteţele. La alte bălţi chiar după facerea gardu- 

 rilor se mai lasă încă apa să se scurgă si: ori se fac Limbi în gard 

 pentru ca peştele ce vine pe gârlă să poată intra în lac, ori se face la 

 coteţ câte o gură şi din partea mării, pentru ca peştele ce intră să cadă 

 direct la coteţ. In acest caz se fac coteţele ceva mai mari cu Oborul 



