81 



4. sp. Mugii saliens Risso. 



Tab. V. Fig. 26 a-e. 



Orbitele fără pleoape adipoase. Buza de sus ne îngroşată; 

 botul la partea anterioară merge subţiindu-se. Distanţa 

 in te ro r b i t al ă egală cu 1 / 3 din lungimea capului. înălţimea 

 corpului se cuprinde de 5 Va ori în lungimea sa totală. 

 Anala cu 9 radii moi. Spaţiul jugular oval. Oasele maxilare 

 superioare nu sunt: complet acoperite de suborbitare, cari 

 au marginile lor anterioare scobite. 



Sinonime : 



Mugii saliens: Risso, Ichthyo!. Nice, pg. 345. Cuvier et Valenciennes, 

 1. c, voi. XI, p. 309. Bonaparte, Iconogr. d. fauna italica, voi. III, XI, 

 p. 57. Nordmann, 1. o.., p. 397. Gunther, Catalogue, voi. III, p. 343. 

 Kessler, Ausziige a. d. Berichte, etc, p. 31. Kessler, Ihtiol. Aralo-caspi- 

 pontică, p. 229, No. 109. I. V. Caras, 1. c, p. 707. Moreau, 1. c, p. 191. 

 Sucker, 1. c, pg. 46. 



Br. 6, 11). 4, 2 D. 1/8, P. 1/14 — 16, Y. 1/5, A. 3/9, C. 3/13/3, L. 

 lat. 45, L. tr. 15. 



Această specie se aseamănă mult cu precedenta, deosebindu-se de ea 

 prin capul ceva mai subţire şi mai ascuţit spre vârful botului. Deasemenea 

 şi printr'un corp mai îngust şi mai sprinten. înălţimea sa maximă înaintea 

 dorsalei se cuprinde de h 1 / 2 ori în lungimea totală a corpului, iar distanţa 

 interorbitară este egală cu 1 / s din lungimea capului, care şi ea este egală 

 cu înălţimea maximă a corpului. Gura este mică, buza de sus fiind 

 puţin groasă, iar cea de jos foarte subţire. Foarte caracteristic pentru 

 această specie este că aici maxilarul superior este puţin îndoit înainte, iar 

 suborbitalul are marginea sa anterioară scobită, aşa că chiar când gura e 

 închisă, capătul maxilarului este neacoperit. Marginea anterioară şi inferioară 

 a suborbitalului este fin dinţată. Ochiul are un diametru egal cam cu Vs 

 din lungimea capului, el n'are pe margine nici o pleoapă adipoasă; dis- 

 tanţa preorbitală este ceva mai mare decât acest diametru. Narinele sunt 

 apropiate între ele, aşa că distanţa dintre ele e cu mult mai mică decât 

 distanţa dintre cea posterioară şi marginea anterioară a ochiului. Spaţiul 

 jugular este lung şi oval. Pectoralele sunt ceva mai scurte decât la specia 

 precedentă. Solzii prezentă pe ei vreo 12 striuri în evantaliu şi sunt pătaţi 

 în albăstriu, aşâ că tot corpul este prevăzut cu o serie de dungi longi- 

 tudinale deschise ca cerul. Spinarea este mai închisă, însă tot bate în al- 

 bastru, iar partea ventrală e albă argintie. Irisul e auriu. 



Este în general mai mic decât toate celelalte specii, lungimea mijlocie 

 fiind cam 25 de cm. 



Nume populare: Grecii îl numesc Ilarii. 



A.R. — Pttbl. Adamaclii. 111. Antipa, Ihtiologia. 6 



MHH^^HH 



