85 



Nachtrăge, etc, pag. 17. Kessler, Ihtiol. Aralo-caspi-pontică, etc, pag. 234. 

 Heckel u. Kner (Lota vulgaris communis), 1. c, pag. 313. Jeltteles, Prodr. 

 Faunae vertebr. Hungariae superioris, pag. 68. Siebold, Siisswasseriische, 

 etc, pag. 73. Grimm, Fischerei u. Jagd, etc, pag. 201, (No. 146). Sabanejeff, 

 1. c, voi. I, pag. 104. WarpacliowsM, 1. c, pag. 56. 



I. D. 12—14, II. D. 68—75, P. 18—20, V. 5—6. A. 65— 70, C. 36—40. 



Mihalţul este singurul reprezentant al importantei familii a Gadoicleilor 

 — sau Gadidaelor — în apele dulci ale Europei. EI are corpul lungăreţ 

 şi rotund, capul lat şi turtit de sus în jos, iar coada comprimată lateral, 

 înălţimea sa maximă, care se află la începutul celei de a doua aripioare 

 dorsale, este egală aproximativ cu */ 7 din lungimea totală a corpului şi tot- 

 odată este egală sau puţin mai mare decât lăţimea sa. Ochii sunt relativ mici, 

 diametrul lor este aproximativ egal cu 1 / 1 din lungimea capului; distanţa 

 preorbitală este egală cu de 2 ori diametrul ochiului, iar cea interorbitală cu 

 de 2 — 2 1 / 8 ori acest diametru. Intre ochi şi marginea gurii se află nari- 

 nele cari sunt duble; lângă narinele anterioare, exact la jumătatea distanţei 

 între marginea ochiului şi buza de sus se ridică câte un mic cir (musteaţă). 

 Gura, care este orizontală, este foarte largă şi ajunge înapoi până sub mij- 

 locul ochiului. Pe fălci sunt câte 2 serii de mici dinţi în formă de perie, 

 pe vomer aceşti dinţi sunt ceva mai mari, chiar şi oasele faringiane sunt 

 acoperite cu mici dinţi conici. Deschiderea branchială este largă, iar mem- 

 brana branchială este sprijinită de 7 radii branchiostege. Arcurile bran- 

 chiale în număr de 4 sunt prevăzute la partea lor internă cu mici ghimpi 

 branchiali, scurţi, groşi si dinţaţi ei însisi. 



Corpul ese acoperit cu solzi foarte mici — aproape invizibili — cari 

 sunt îngropaţi adânc în piele şi nu se ating unul pe altul; ei sunt foarte 

 subţiri, cu totul rotunzi şi au la suprafaţa lor numai sculpturi concentrice, 

 nu însă şi radiare. Ei acoper deasemenea aproape toată partea superi- 

 oară şi părţile laterale ale capului, precum şi baza aripioarelor dorsale şi 

 anale. Pielea este foarte mucoasă. 



Linia laterală începe ceva mai apropiat de spinare, se coboară însă 

 apoi în jos şi urmează linia mediană a corpului; ea nu ajunge până la 

 caudală şi de cele mai multe ori devine invizibilă deja pe sub jumătatea 

 dorsalei a doua. 



Aripioarele sunt toate compuse din radii atât de moi, încât adeseori se 

 confundă cu pielea şi nu se pot număra. Pectoralele încep imediat în urma 

 operculului. Ventralele sunt jugulare şi cel de al doilea radiu al lor este 

 foarte prelungit în forma unui fir moale de piele. Prima dorsală este scurtă, 

 compusă din 12 — 14 radii; cea de a doua este aproape egală în lungime 

 cu anala, are ca şi aceasta pe tot lungul ei aceeaş înălţime şi se termină 

 deasemenea ca şi anala chiar la baza caudalei neseparând u-se de ea de- 

 cât printr'o sugrumătură a pielii. 



Caudala este cu totul rotundă şi formează ca un fel de evantaliu în 

 jurul pedunculului caudal, care se prelungeşte adânc în interiorul ei. 



Color aţiunea . Coloarea generală a corpului, incluziv cea a aripioarelor, 

 este cafenie-verzie sau gălbie, marmorată. Partea ventrală este albă. La 



