86 



exemplarele cari au stat mai mult timp afară din apă, figurile de mar- 

 moră sunt mai bine pronunţate şi colorile mai deschise. 



Dimensiunile obişnuite sunt 30 — 50 cm. lungime, se găsesc însă exem- 

 plare şi cu mult mai mari. In literatură se citează chiar exemplare de 

 15 kg., din cari însă nu am întâlnit niciodată în apele noastre. 



Distribuţia. Mihalţul trăeşte în mai toate apele noastre curgătoare în- 

 cepând dela regiunea Mrenei până la Dunăre. Locul său principal este 

 insă în râurile mari din interiorul terii. In Dunăre el este mult mai rar 

 şi se găseşte mai mult în porţiunile din faţa gurilor râurilor. In regiunea 

 Deltei Dunării lipseşte aproape cu totul şi se rătăceşte numai primăvara 

 in timpul apelor mari, din când în când câte un exemplar; din contră, el 

 este cu mult mai des în Dunărea din faţa Brăilei. In bălţile Dunării lip- 

 seşte cu totul. 



Ca bază a descrierii de faţă au servit exemplare colectate din urmă- 

 toarele ape: Bistriţa la Broşteni şi Bicaz, râul Moldova pe la Cornul 

 Luncii, râul Suceava în Bucovina, râul Şiret, Argeş, Olt, Jiu, Gura Pru- 

 tului şi din diferite regiuni ale Dunării. 



Biologia. Mihalţului îi place apa curgătoare şi mai mult apa limpede şi 

 adâncă. In râurile de munte, ca de ex. în Bistriţa, el trăeşte la şipote în 

 locurile cele mai adânci, — de regulă pe sub pietrele mari în partea dela 

 vale. Ei ies numai noaptea din ascunzătorile lor pentru a-şi căută hrana. 

 Mihalţul este un peşte foarte răpitor, care în afară de viermi, crustacee, 

 insecte, etc, se hrăneşte mai cu seamă cu alţi peşti, precum şi cu ouăle 

 şi cu puii lor ; el nu cruţă nici chiar pe semenii săi. 



Epoca sa de reproducţie este iarna, pe la finele lui Noemvrie şi mai 

 cu seamă în Decemvrie; unii întârzie chiar până la începutul lui Ianuarie. 

 Icrele le leapădă pe fundul apei lipindu-le pe pietre şi buruiene acuatice 

 în locuri adânci, de obiceiu la şipote, în josul lor uncie apa e ceva mai 

 înceată. Ouăle sunt mici — cam de lmm. diametru — şi lăptoase. O femelă 

 leapădă până la 1.000.000 de boabe de icre şi aceasta o face suind pe fundul 

 apei încet în contra curentului şi lipindu-le pe fund. Masculul o urmează 

 de aproape şi le fecundează. Durata incubaţiunii este cam de 6 săptămâni. 



întrebuinţarea. Mihalţul are o carne foarte gustoasă şi e foarte apre- 

 ciat, totuş faptul că el se găseşte numai arareori şi niciodată în canti- 

 tăţi mari, face ca el să nu aibă o importanţă comercială mai mare. Eica- 

 tul şi icrele Mihalţului se întrebuinţează şi ca medicamente populare, ce- 

 hii dintâiu atribuindui-se proprietăţi afrodiziace, iar icrele servind de pur- 

 gative. 



Piscicultura. Acest peşte s'ar putea cultiva cu uşurinţă în lacurile adânci 

 cu apă limpede din regiunea muntoasă, căci asemenea ape îi convin foarte 

 mult şi el are o putere mare de reproducţiune. Totuş aceasta nu se 

 poate recomanda, deoarece el fiind un peşte foarte răpitor, în scurt timp 

 ar distruge toate celelalte specii de peşti şi ar face mai mult rău de- 

 cât bine. 



Pescuitul. In râuri el se prinde mai cu seamă cu Mreja, Sacul, Poclâul 

 şi Năvodul. (Năvodul de pe Bistriţa nu este ca năvodul dela bălţi sau 

 dela Dunăre, ci o plasă ca mreja numai ceva mai lungă — ca de 12 m. — şi 

 mai lată — ca de 1.20 m. — , ca să poată merge mai la fundul apei). Afară 



