90 



şi ceva mai lungăreaţă — PI. flesus a lui Pallas şi Nordm., — -forma mar- 

 morată — PI. flesus var. marmorată Nordm. tab. 28 — . etc. şi multe altele 

 încă le-am întâlnit şi eu în apele noastre; toate însă sunt strâns legate 

 de forma tipică prin tot felul de forme intermediare, aşa că nici măcar 

 nu putem cădea în ispita de a le consideră ca specii diferite. De aseme- 

 nea se întâlnesc şi aici adeseori exemplare cu ochii pe partea stângă — 

 cari au fost înainte descrise ca o varietate deosebită sub numele de PI. fle- 

 sus var. passer — precum şi exemplare cu ambele feţe colorate. Aceste din 

 urmă sunt exemplare anormale, la cari migraţiunea ochiului de pe o parte 

 pe alta a capului nu s'a făcut încă în mod complet, sunt deci oarecum 

 exemplare oprite în desvoltarea lor, sau cazuri de atavism. 



Spre completarea caracterelor date prin diagnoza speciei voiu mai arătă 

 următoarele: Corpul este mai mult sau mai puţin lung, înălţimea sa ma- 

 ximă — care este cam în dreptul radi ului al IX-lea sau al X-lea dela 

 anală — cuprinzându-se de 2 1 / 2 — -2 3 /i în lungimea totală a corpului. Lun- 

 gimea capului este conţinută de 4 — 47 2 ori în lungimea totală a corpului. 

 Un exemplar de 230 mm. lungime are înălţimea maximă a corpului, în 

 dreptul radiului al X-lea dela anală, de 85 mm., şi lungimea capului de 

 53 mm.; un alt exemplar mai mic de 156 mm. are înălţimea maximă a 

 corpului de 54 mm. şi lungimea capului de 38 mm. 



Gura este relativ mare şi îndreptată în sus, iar înapoi ea trece de mar- 

 ginea anterioară a ochiului de jos. Fălcile au câte uri rând de dinţi, din 

 cari cei dinspre partea fără ochi sunt mai mari decât cei de pe partea 

 de deasupra. Corpul este acoperit pe ambele părţi cu solzi mici cicloizi, 

 despărţiţi unii de alţii şi ascunşi în piele. La baza fiecărui radiu al dor- 

 salei şi analei se află câte un mic buton osos cu mulţi spini pe el. De- 

 asemenea aceştia se află — cu mult mai mici însă — şi pe marginea liniei 

 laterale. Pe cap se formează un fel de creastă osoasă acoperită cu asemenea 

 butoni, care porneşte dela marginea operculului şi merge spre vârful bo- 

 tului separând ochii unul de altul. Această creastă se desparte dând două 

 ramilicaţiuni în jos, din cari cea de a doua înconjoară ochiul de jos. 



La marginea operculului această creastă se continuă cu linia laterală, 

 care este foarte bine pronunţată pe tot corpul până la mijlocul caudalei 

 descriind aproape o linie dreaptă şi făcând numai deasupra pectoralei o 

 mică curbătură aproape imperceptibilă. Ochii sunt ieşiţi în afară şi foarte 

 apropiaţi unul de altul. 



Deschiderea anală este situată foarte sus între aripioarele ventrale şi 

 anală. Pectoralele sunt situate la marginile operculelor, cea de pe faţa 

 de desubt însă este cu mult mai mică decât cea deasupra. Ventralele, cari 

 sunt jugulare, sunt şi simetrice având o lungime egală. Dorsala începe 

 deasupra ochiului de sus şi merge până aproape de baza coadei; ea este 

 compusă din raze simple, din cari cele mai înalte sunt între al 30-lea până la 

 al 35-lea. Anala începe printr'un spin vârtos şi ascuţit, de aicea ea merge 

 crescând în înălţime până la al 16-lea sau 17-lea radiu şi se micşorează iarăş 

 terminându-se exact deasupra dorsalei. 



Colorafiimea . Coloarea generală a corpului pe partea superioară va- 

 riază între galben-cafeniu şi verde închis cu pete mai închise ; pe partea 

 inferioară este albă cu pete mici sau puncte negre-cafenii. Aripioarele 



