105 



rietăli fiind egală cu */ 4 — l / B din lungimea totală a corpului. Diametrul 

 ochiului este egal cu aproape 1 / 6 din lungimea capului; distanţa preor- 

 bitară este egală cu de 2 ori acest diametru, cea interorbitară cu de 3 

 ori, iar cea postorbitară cu ceva mai mult decât de 3 ori. Narinele sunt 

 duble, separate însă între ele numai printr'o membrană caro se ridică în 

 sus ca o perdea; narina posterioară este cu mult mai apropiată de ochi. 

 Pielea care acopere capul este groasă şi opacă, aşa că inelul suborbital 

 abia se poate zări. 



Operculul este striat radiar şi se termină cu o margine lată membranoasă, 

 care acopere toată centura osoasă formată din oasele scapulare şi hurae- 

 ralo cari limitează cavitatea branchială. Radiile branchiostege sunt nu- 

 mai în număr de o. In gură atât pe fălci cât şi pe limbă, vomer şi 

 palatine nu exsistă nici un dinte. Membrana care acopere palatul este în- 

 creţită, foarte sensibilă, bogată în muşchi şi nervi şi e foarte apreciată ca 

 gust sub numele «limbă de crap». înapoia ei în faţa dinţilor i'aringieni 

 stă lipită pe baza craniului o mică placă cărnoasă, care înainte se între- 

 buinţa in medicină sub numele de «piatră de crap». Dinţii faringieni sunt 

 la început rotunzi, cu timpul însă ei — ■ afară de primul — - se tocesc şi co- 

 roana lor are o faţă cu mai multe brăzdaturi concentrice. Pe dinţi se de- 

 pune cu timpul un fel de tartru. Pescari noştri cred că prin numărul 

 inelelor concentrice de pe coroana dinţilor se poate determină vrâsta peş- 

 telui, ceeace însă nu corespunde de loc realităţi, deoarece ei schimbă 

 regulat dinţii. 



Pe partea anterioară a tuturor arcurilor branchiale se află câte o serie 

 de dinţi branchiali lungi si lătiti cu marginile dinţate si vârfurile îndreptate 

 înainte. 



Aripioara dorsală este foarte lungă, compusă din 3 radii spinoase şi 

 17 — 22 radii moi; ea începe aproape deasupra inserţiunii ventralelor ceva 

 mai înaintea lor. Cei cloi dintâi spini sunt rudimentari, iar al 3-lea e foarte 

 mare, osos şi la partea sa posterioară e puternic dinţat ca un ferăstrău. 

 Anala este scurtă, compusă din 3 radii spinoase şi 5 — 6 moi şi aicea cel 

 de al 3-lea spin este mare şi dinţat la partea sa posterioară. Caudala este 

 adânc scobită la mijloc, are ambele loburi egale şi rotunzite la vârf. 



Corpul este acoperit cu solzi mari cicloizi, ei prezentă la suprafaţa lor 

 un dublu striaj, concentric şi radiar în formă de evantaliu, iar marginile 

 lor sunt subţiete, aproape membranoase. Scoţând câţiva solzi afară, mai 

 cu seamă de acei din seriile do lângă linia laterală, şi observându-i 

 în spre lumină, vedem că pe partea lor care stă acoperită se pot deo- 

 sebi în afară de numeroasele mici cercuri concentrice şi nişte câmpuri 

 mari concentrice ; limita dintre 2 câmpuri d" acestea reprezenta limita 

 dintre un an şi altul; aşâ că după acest caracter se poate determină 

 vrâsta exactă a peştelui , cel puţin cât sunt tineri. Această chestiune 

 de mare importanţă pentru piscicultura şi pescăria practică a fost stu- 

 diată de aproape în ultimii ani, mai cu seamă de către KinUeil), Walter (2) 



(1) Kintze, Kurpfenzuclit artă Teichbuu. 



(2) Walter (Dr. Em.), Die Altersbestimmung des Karpfens nach der Schuppe, în Knauthe, Karp- 

 fenzucht. Neudamm 1901. 



