lli 



nările ieşindu-le afară din apă; în acest timp ei sunt «cu totul ameţiţi, aşa 

 că se pot prinde chiar cu mâna şi lovi cu ghiondcrile». 



femelă are dela 3 — 800.000 de boabe de icre şi le leapădă în mai 

 multe răstimpuri, fiecare icră având un diametru aproximativ de 1,3 mm. 

 In momentul reproducerii bărbatul cu femela se ating cu burta ca şi cum 

 s'ar bate între ei pentru a activa ieşirea productelor sexuale şi a înlesni 

 amestecul icrelor cu laptele. Durata incubaţiunii la Crap depinde de tempe- 

 ratura apei, ţine însă de obiceiu cam 5 — 6 zile. Puii mici înoată la apă mică 

 şi după ce au resorbit tot viţelul nutritiv se hrănesc cu Plankton. 



Ca curiositate voiu mai aminti că la pescari există credinţa că unii 

 crapi bărbaţi îşi aruncă în afară testiculele cu totul şi că acestea sunt 

 mâncate de femelă pentru a se face fecundaţiunea ouălor în interiorul cor- 

 pului. De sigur nu mai am nevoie să spun că asemenea credinţă e lipsită 

 de orice temeiu. 



Un fenomen curios este că se găsesc adeseori crapi mari cu organele 

 sexuale degenerate; aceştia se recunosc având un corp mai scurt, un cap 

 mai mare şi spinarea groasă, iar în regiunea anală corpul este cu totul 

 subţiat. Aceştia au un gust foarte bun si de aceea sunt foarte căutaţi. 

 Bazaţi pe acest fapt se începuse în Franţa chiar a se castra crapi şi în 

 adevăr carnea lor deveniâ mai gustoasă ca şi la claponi; cum însă pro- 

 cedeurile sunt prea complicate, acest obiceiu s'a părăsit azi aproape cu totul. 



Durata vieţii crapului este foarte mare, se cunosc crapi ţinuţi în base- 

 nuri artificiale despre cari se ştie pozitiv că au trecut peste 200 de ani. 



întrebuinţarea. Crapul are o carne foarte gustoasă şi constitue la noi 

 în ţară un adevărat aliment popular, el se găseşte atât pe masa bogatului 

 cât şi a săracului. Crapul se consumă atât proaspăt cât şi sărat ; mai 

 puţin uscat şi afumat. Sărarea sa se face în modul următor: se spintecă 

 în lung pe la partea dorsală şi se curăţă bine de intestine şi sânge, apoi 

 se pune pe el sare multă măcinată, după aceasta se pune la cadă şi se 

 presează; în cadă după câteva zile lasă din el o saramură, în care se 

 conservă până la vremea vânzării. înainte de a fi dus la piaţă se scoate 

 din căzi, se presară pe fiecare bucată câte un praf de sare şi se clădeşte 

 în barcazul de transport; dela piaţă apoi se încarcă în coşuri sau butoae 

 şi se transportă în toată ţara. 



Crapul are o mare însemnătate economică liiind un articol însemnat de 

 comerţ. Singură Delta Dunării produce anual până chiar la 5.000.000 kg. 

 de Crap. In domeniul Brăilei din 1.000.000 kg. de peşte prinse în gârla Fili- 

 poiul într'un an 800.000 kgr. a fost Crap. Aceste cifre cred că arată în 

 deajuns enorma însemnătate economică a acestei specii pentru ţara noa- 

 stră. Crapul este şi un însemnat articol ele export al terii noastre, Ger- 

 mania, Austria, Rusia, Serbia şi Bulgaria fiind principalele teri importatoare. 



Părăsite. La crapi s'au găsit până azi: 2 specii de Nematode, 4 sp. de 

 Echinorynchus, 9 sp. de Trematode, 1 Cestod, 1 Hirudineu (Piscicola geo- 

 metra Biv.) şi 3 specii de Copepode {Jjernaeocera cyprinaceaL. Ergasilus 

 sieboldi Nm., şi Argus foliaceus L.) 



Piscicultura. Dintre toţi peştii de apă dule, Crapul este cel mai potrivit 

 pentru a fi cultivat în heleştee şi tot odată şi cel mai rentabil. In ţerile 

 apusene şi mai cu seamă în Germania, Austria, Olanda şi Italia cultura 



