114 



7) La gârle Crapul se prinde făcându-se închisori şi garduri cu limbi. 

 De obiceiu primăvara, când întră peştele din Dunăre, în baltă se pun limbile 

 cu gura spre Dunăre, aşa că peştele ce vrea să intre în ballă rămânne prins 

 în coteţ sau în obor. Vara când caută peştele să iasă din bălţi, se fac 

 limbile cu gura spre baltă; 



8) La Dunăre se prinde mult cu Pripoane de fund sau de faţă, cărora 

 li se pune ca nadă mămăligă, râme sau săpun; 



9) In gârlele adânci unde este mult peşte la gropi sau la zătoane, etc. 

 se întrebuinţează Prostovolul şi se prind foarte mari cantităţi; 



10) La Dunăre unde apa e adâncă se prinde foarte mult cu lăptaşele; 



11) In fine se prinde şi cu tot felul de instrumente mai mici precum e 

 Odorobul sau Coşul orb, Ostia, Capacul, Cârligul la cobce sub gbiaţă, etc, etc. 



Numele populare. Numele general în toată România este Crap. Pescarii 

 însă îl deosebesc după mărimi numind pe cei mari de tot — dela 8 kg. în 

 sus Crap, pe cei mijlocii — până la 3 kg. — Ciortocrap, pe cei ceva mai mici 

 — ca de 1 kg. — Ciortan, şi pe cei mai mici — ca de 30 cm. lungime — Cior- 

 tănică sau Crâpcian. Pe cei mai mici decât Ciortănica îi numesc pescarii 

 români din Turtucaia: Ciuciu, Ciuciulan şi Ciuciulică. Crapii slabi şi lun- 

 găreţi pe cari îi voiu descrie în urmă îi numesc Olocari sau JJlucari, fiindcă 

 umblă să sară gardurile; de asemenea le mai zic la aceştia Şuletnici, 

 Suloi şi Sulari din cauza formei lor lungăreţe. 



In Moldova de sus li se zice câte odată şi Şaran sau Sasan. 



Lipovenii şi ruşii din Delta Dunării îi zic Korop, Şaran, Sara/neţ şi Sa- 

 san. Pescarii greci îi zic Sctzani, iar Turcii Sasan şi Ciortan. 



Varietăţile Crapului din România. 



După cum am arătat la începutul acestui capitol, Crapul în apele 

 noastre naturale nu se prezentă numai sub o formă unică, ci sub mai multe 

 forme bine deosebite una de alta. Voiu lăsa de sigur la o parte crapii din 

 heleştee, cari trăind de multe generaţiuni într'un mediu cu totul artificial 

 au putut devia dela forma tipică, fîe degenerând, din cauza lipsei de hrană, 

 fie din contră, desvoltându-se unilateral din cauza unui mediu restrâns sau 

 unei hrane abundente, care a putut favoriza desvoltarea prea mare a unor 

 organe în detrimentul altora. 



In apele noastre naturale însă şi în special în bălţile Dunării putem 

 constata 4 forme de crapi cari se deosebesc între ele: prin forma generală 

 a corpului lor, prin mărimea capului, prin lungimea aripioarelor, etc, etc. 

 Am crezut la început că aceste deosebiri ar proveni numai din cauza 

 hranei mai mult sau mai puţin bogate pe care o găsesc aceşti peşti în di- 

 feritele ape; a trebuit însă, cercetând lucrurile mai de aproape, să mă 

 conving că avem în adevăr a face cu mai multe varietăţi constante sau 

 rasse, cari deşi trăesc în acelas mediu se deosebesc totus între ele. Mai 

 mult chiar, am putut găsi adeseori la un loc în aceeaş baltă pui de Crap 

 prezentând fiecare caracterele distinctive ale diferitelor rasse. 



