119 



vede ca toate exemplarele descrise se aseamănă între ele. Şi din exami- 

 narea numerosului material ce mi-a stat la dispoziţie am putut să văd 

 tot acelaş lucru, adică că toate exemplarele se aseamănă unul cu altul 

 şi că deci nu avem a face numai cu o formă întâmplătoare ci cu o varie- 

 tate constantă a Crapului. Această varietate constă din următoarele : Cor- 

 pul este întocmai ca la Crapul ordinar, capul însă la partea sa anterioară 

 este rotunzit, ba chiar puţin boltit în sus, fruntea se scoboară aproape 

 vertical în jos, iar botul, situat la partea de jos a capului, iese afară ca 

 o mică trompă. Examinând mai de aproape, vedem că această formă cu- 

 rioasă a capului este datorită deformaţiunii oaselor frontale, ethmoidului, 

 osului anterior din inelul suborbital şi celor 3 mici oase cari leagă in- 

 termaxilarul şi maxilarele cu craniul şi iată anume cum: Oasele frontale 

 pe la mijlocul lor sunt îndoite ca de 90 grade, iar la îndoitură sunt bol- 

 tite formând o curbă mare în afară. Osul ethmoid, care de obiceiu merge 

 aproape orizontal, se coboară aici direct în jos vertical, împingându-se 

 chiar mai spre înăuntru la capătul său inferior. Osul anterior din inelul 

 suborbital, care de obiceiu este foarfc mare, este aici micşorat şi stă lipit 

 foarte strâns de fiecare parte a ethmoidului. Cu modul acesta îşi iea capul 

 această formă caracteristică de «cap de delfin». Pe de altă parte cele 3 

 oase mici, cari de obiceiu leagă intermaxilarul şi cele 2 maxilare cu cra- 

 niul, sunt aici ou desăvârşire rudimentare sau chiar lipsesc uneori cu to- 

 tul ; astfel falca superioară care aici iese înainte în formă de trompă, nu 

 e legată de restul craniului decât numai prin pielea care o acopere. Din 

 figurile originale alăturate se poate vedea mai bine atât forma generală 

 a capului cât şi dispoziţiunea diferitelor oase. 



Steindachner care a examinat mai cu deamănuntul această formă pe 2 

 exemplare provenite din Dunăre dela Presburg, scrie că acolo pescarii o 

 socotesc ca o specie aparte, dar că în realitate nu este decât o monstruo- 

 zitate a lui Cyprinus hungaricus Heclc. Din numărul mare de exemplare 

 pe care l-am examinat am putut să constat însă că nu numai C. hunga- 

 ricus Heck, ci toate varietăţile de Crap şi chiar şi «ofiţerii» produc această 

 monstruozitate. 



In privinţa cauzelor cari produc această formă monstruoasă nu se poate 

 încă afirma nimic pozitiv. Neydeck (1) credea că e «probabil un bastard 

 între Crap şi Mreană». Steindachner (2) după ce arată foarte bine că nu 

 poate fi vorba de un bastard, scrie: «ich glaube den Grund dieser Ab- 

 normen Kopfbildung nur in einem pathologischen Zustande eines Theiles 

 des Schădels suchen zu konnen». Yalencienes deasemenea scrie şi el 

 că nu poate fi vorba decât de «une deformation congenitale» (3). Toate aces- 

 tea de sigur sunt presupuneri, nu ne arată însă nimic în privinţa cauzelor 

 reale cari produc această deformare. In timpul din urmă a început a se 

 căuta chiar pe cale experimentală şi a se da o explicaţiune acestui fenomen. 

 Fără a avea vreo explicaţiune nouă cred că e necesar să avem următoa- 

 rele fapte în vedere: 



(1) Neydeck, Jahrbilcher des Manriheimer Yerein /'. Naturkunde, 1849. 



(2) Steindachner, 1. c, p. 486. 



(3) Cuvier et Valenciennes, voi. XVI, p. 187. 



^_ 



