120 



1. Toate exemplarele, atât cele descrise în literatură cât şi numeroasele 

 câte le-am examinat din apele noastre, se aseamănă în totul fără să varieze. 

 Exemplarele fără gură sau cu alte diformităţi cefalice sunt alte forme, da- 

 torite altor cauze, pe când aceasta este o formă constantă. 



2. După cercetările lui Knauthe (1) s'a dovedit în mod experimental că 

 această monstruozitate este ereditară, cel puţin jumătate din urmaşii ei 

 din prima generaţie moştenind această deformare a capului, şi 



3) Că nu numai la Crap ci la o întreagă serie de peşti s'a dovedit exact 

 aceeaş deformaţiune a capului. Bonaparte (2) figurează o Mreană cu această 

 anomalie, care este atât de asemănătoare cu Crapul, încât el singur scrie 

 «ed ii monstro capo di un de'nostri, dalia cui stravaganza ci si rammenta 

 quella di un Ciprino fîguratsci dai Rondeleito sotto ii nome di Cyprina 

 mira species. . . Landois (3) descrie un Clean (Squalius dobula) de 33 cm. 

 lungime având capul rotunzit «ca un monumental delfin». Lunel (4) figu- 

 rează un Boiştean (Phoxinus laevis) având «un museau du mopse». Ca- 

 nestrini (5) descrie această monstruositate la Chefal Mugii (Capito) ; A. 

 Fedderse (6) la Gadus morrhua; Yarrell (7), la păstrăvi, Vrolik (8) la 

 Ştiucă. Van Lidht de Jeude (9) la Salmon (Salmo salar), etc. 



In apele noastre în fine am găsit o întreagă serie de alte specii nedescrise 

 până acum, cari au exact aceeaş deformaţiune şi mai cu seamă: la am- 

 bele specii de Şalău (Lucioperca sandra, L. volgensis) la Plătică (Abra- 

 mis brama), la Văduvită (Idus melanotus), la Obleţ (Alburnus lucidus) şi 

 ceeace e mai interesant încă, am găsit o deformaţiune cam asemănătoare 

 chiar la un Morun (Acipenser huso). 



Din toate aceste se vede dar că această deformare a capului — buldo- 

 gisarea craniului — nu este numai un caz patologic întâmplător la Cyprinus 

 carpio, ci un fenomen general respândit aproape la toate speciile de peşti, 

 care trebue să aibă pretutindeni o cauză comună. Probabil chiar că e 

 aceeaş cauză ca şi la alte clase de vertebrate d. ex. la Mamifere şi în special 

 la cânii bocşi. Faptul că această deformare este ereditară, ne arată că nu 

 poate fi numai o simplă cauză de patologia osului frontal. 



De altă parte, deoarece această formă este atât de frecuentă - la noi se 

 prind pe fiecare an cel puţin câte 1 00 de exemplare — , deoarece toate 

 formele prinse se aseamănă perfect între ele şi deoarece în fine această 

 formă este chiar ereditară, cred că e necesar să o distingem sub un nume 

 diferit şi de aceea i-am zis C. carpio var. caput delphini. 



(1) Knauthe, Biologisches Centralblatt, 1893. 



(2) Bonaparte, Fauna italica, voi. III, pesci. 



(3) Landois, Zoologischer Garten, 1883 XXIV, p. 298. 



(4) Lumel, Poissons du lac Leman, p. 96. 



(5) Canestrini, Atte ăella soc. Ven. Trent. di scient. nat. in Padova, 1884 voi. IX, p. 117 (cu in- 

 dicaţiuni bibliografice). 



(6) A. Fedderesen, Dansk Eisscerititende. 



(7) Yarell, British Fishes I, p. 286. 



(8) Vrolik, Atlas, 1894, tab. LXI, fig. 6. 



(9) Van Lidth de Jeude, Not Leyden Museum VII, p. 259. 



NB. In ultimul No. al anului 1906 din Zool. Anseiger publică Leonhardt o descriere a unei mon- 

 struozităţi cefalice «cap de mops» la Abramis vimba. 



