125 



Baslaid: Cyprinus CarpioXCarassius vulgaris Mazsigli. 



(Gen. Carpio Heck.) 

 Tab. IX. Pig. 47. 



Sinonime : 



Cyprinus III. (Sittig Kharpfen) : Marsigli, 1. c, Tab. 21, fig. 61; 



Cyprinus Kollarii: Heckel, Annalen des Wiener Museums, I, 1835, pag. 

 223, tab. 19, fig. 2. Cuvier et Valenciennes, XVI, pag. 76, tab. 458. 

 (nu Nordmann, 1. c, pag. 478, tab. 21, fig. 1). 



Carpio Kollarii: Heckel u. Kner, 1. c, pag. 64. Kessler, Ausziige a. 

 d. Berichte, etc, pag, 4. Dybowski, Die Cypriniden Livlands, pag. 55, tab. 

 5. Siebold, 1. c, pag. 91. 



Hybrid between Cyprinus carpio and Cyprinus carassius: Gunther, 

 Catalogue of the Fishes VII, pag. 31. 



D4/17— 20, Pl/15— 17, V2/8, A3/5, C19— 20, L. lat. 35-38, L. tr. g. 



După cum am arătat mai înainte, Crapul trăind împreună cu Carasul 

 şi având epocele şi locurile de reproducţie aproape aceleaşi, se încruci- 

 şează adeseori între ei şi dau naştere la bastarzi. Acesta a fost descris 

 de mult ca o specie aparte şi Heckel a făcut pentru el chiar un gen de- 

 osebit: Carpio. Abia în timpul din urmă Dybowski şi cu Siebold, în urma 

 a numeroase studii, i-au recunoscut adevărata sa natură de bastard. Tre- 

 bue totuş să recunoaştem bătrânului Marsigli, care de acum aproape 

 300 de ani a arătat că după opinia pescarilor dela Dunăre acest peşte 

 provine din amestecarea icrelor de Crap cu lapţi de Caras, sau viceversa. 



In forma corpului şi în caracterele sale, acest peşte se aseamănă atât 

 cu Crapul cât şi cu Caracuda, reprezentând o formă intermediară între 

 ei. El se aseamănă cu Crapul prin faptul că are 4 musteţi la buza su- 

 perioară, însă acestea sunt cu mult mai mici şi mai subţiri; se aseamănă 

 întru câtva cu Caracuda prin forma corpului său, care este mult mai înaltă 

 si mai subţire. Dinţii săi faringieni sunt în număr de 5 si sunt aşezaţi 

 de obiceiu în două serii (4.1 — 1.4). Câte odată însă cel intern lipseşte a- 

 propiindu-se mai mult de Caracudă, sau alteori se indică un al treilea 

 dinte într'o nouă serie apropiindu-se prin aceasta de Crap. 



Aripioarele deasemenea au când mai mult forma dela Crap, când dela 

 Caracudă. Caudala de obiceiu seamănă mai mult cu a Crapului, adică este 

 adânc scobită la mijloc., posed însă exemplare din bălţile Dunării, cari au 

 şi caudala mai puţin escavată, adică se apropie şi prin aceasta mai mult 

 de Caracudă. 



In privinţa coloraţiunii se aseamănă mai mult cu Crapul. 



Dimensiunile sunt mai mari decât ale Caracudei, însă în total cu mult 

 mai mici decât ale Crapului. 



In privinţa Biologiei nu diferă de Crap. 



