126 



Nume populare. Pescarii noştri îl cunosc foarte bine şi îi zic Crap 

 corcit cu Caracudă, Turtucăenii îi mai zic numai Ciortan sau Ciortan 

 corcit care nu creste mare. 



Gen. Tinca Cuvier. 



Regne anim. 



Solzii foarte mici, mai lungi decât înalţi, ascunşi adânc în pielea 

 foarte groasă şi mucoasă. Gura terminală cu 2 buze groase şi cu câte 

 o mustaţă în fiecare unghiu al ei. Dinţii faringieni 5 — 4 sau 5 având 

 suprafeţele de masticare cu câte o adâncitură, iar la capetele lor in- 

 terne câte un vârf ascuţit şi îndoit înspre ea. Dorsala şi anala scurte. 



Sp. Tinca vulgaris Cuv. Linul. 



Tab, X. Pig. 48. 



Musteţele foarte scurte. Toate aripioarele rotunzite. Origi- 

 nea dorsalei puţin în urma inserţiunii ventralelor. Corpul 

 foarte neted şi bălos. 



Sinonime : 



Tinca : Marsigli, 1. c, pag. 47, tab. 15. 



Cyprinus tinca : Linne, Syst. Nat. I, p. 526. Bloch, Oek. Naturg. d. 

 Fische Deutschlands, p. 83, tab. 14. Meidinger, Icon. Pisc. Austr., tab. B. 

 Pallas, Zoographia Rosso-Asiatica III, p. 310. Reisinger, Sp. Ichthyol. Hun- 

 garise, pag. 56. 



Tinca vulgaris: Cuvier, Regne animal. Cuvier et Valenciennes, 1. c, 

 voi. XVI, pag. 322, pi. 484. Nordmann, 1. c, p. 481. Kessler, Zur Ichthyologie, 

 p. 21; — Nachtrăge zur Ichthyologie, p. 19; — Ihtiolog. Aralo-Caspi pontică, 

 p. 258, No. 197. Heckel u. Kner, 1. c, p. 75. Siebold, 1. c, p. 106. Gunther, 

 Catalogue, VII, p. 265, No. 61. Pancic, 1. c, p. 78. Jeittelles, Prodrom. 

 Faunse Verteb. etc, p. 52. Grimm, Arch. f. Naturg. 1892, No. 218. 



Tinca crysitis : Agassiz, Mem. Soc. Se. Nat. Neuchât. I, p. 37. Bona- 

 parte, Fauna italica, voi. III, Pesci. E. A. Bielz, Fische Siebenbiîrgens, 

 p. 1 1 (1853). Erwin Schultze, Fauna piscium Germanise, p. 52. 



Leuciscus tinca : Gunther, Fische des Neckar's, p. 50. 



D 4/8—9, P 1/15—17, V 2/8—9, A 3—4/6—7, C 19, L.lat 95—100, 

 L.tr. E -5=p. Dinţi faring. 5.~-4. (5.-5.). 



