spre maluri la apă mică. Aici se bat cu mult sgomot şi lipesc pe bu- 

 ruene icrele lor gălbii. O femelă are dela 2 — 300.000 de icre al căror 

 diametru e cam de 1,5 mm. Icrele lor sunt atât de lipicioase, încât de 

 multe ori le rămân lipite pe burtă şi pe coadă. Dacă în timpul bătăii 

 sunt turburate, fie prin vreo furtună, fie prin vreun sgomot sau cu instru- 

 mentele de pescuit, ele se întrerup şi pleacă imediat înapoi la fund. 



Întrebuinţarea. Plătica deşi are multe oase, are o carne foarte gus- 

 toasă; pentru unii «Plătica de Znagov», friptă la grătar şi servită în 

 saramură, este o delicateţă. Ea se consumă în mari cantităţi atât proas- 

 pătă cât şi mai cu seamă sărată. Cantităţile enorme în cari se găseşte 

 acest peşte — împreună cu ceilalţi Abramizi — în apele noastre îl face să 

 aibă o importanţă economică şi comercială foarte mare şi să fie considerat 

 ca un aliment popular. Numai bălţile din delta Dunării produc pe fiecare 

 an (în 1904) o cantitate de 78.548 kgr. Plătica mare, 33.437 Cârjancă şi 

 64.095 Albitură. 



In comerţ Plătica poartă diferite nume după dimensiunile ei. Exempla- 

 rele mari se numesc Plătica, cele mijlocii Cârjancă, iar cele mici cari se 

 amestecă cu alte specii de Abramide, se vând sub numele de Albitură. 



Pescuitul. Plătica se pescueşte în toate timpurile şi cu tot felul de in- 

 strumente, dar mai cu seamă cu Năvoadele, cu Avele şi cu Vintirele. 



Nume populare. Plătica, Plăticuţă, Cârjancă, Cârjencuţă, Albitură, 

 (când e mică de tot şi amestecată cu cosac, batcă, etc). Lipovenii din delta 

 Dunărei o numesc Ciabac si Lest. 



Monstruozităţi. 



Ca şi la Crap se găsesc şi aici din timp în timp exemplare de Plătica, 

 bocs. Deoarece o asemenea formă este încă necunoscută şi nu o găsesc 

 pomenită nicăeri în literatură, voiu da aci figura capului unui exemplar de 

 vreo 35 cm. lungime. (Tab. XI. Fig. 56). După cum se vede din această 

 figură, forma capului este tocmai ca cea dela Crap sau ca cea descrisă de 

 Bonaparte la Mreană. Şi aicea oasele frontale sunt îndoite dela mijlocul 

 lor şi se scoboară vertical în jos. Etbmoidul de asemenea în loc de a merge 

 orizontal se scoboară vertical, ba cbiar puţin înclinat înăuntru, iar ambele 

 fălci ies ca o trompă în afară. Frontalele la îndoitura lor se lăţesc şi se 

 bombează dând craniului forma caracteristică do cap de Delfin. 



Bastarzi. 



Aproape la nici o grupă de peşti nu sunt bastarzii între diferitele specii 

 atât de frecuenţi ca aicea. Aceste specii ducând o vieaţă comună, având 

 locuri şi epoce de reproducţie comune, se întâmplă adeseori că ouăle lor să 



