152 



Dimensiunile la cari ajunge de obiceiu sunt între 20 până la 25 cm. 

 lungime. 



Varietăţi. După cum se vede din lista sinonimelor, s'a crezut înainte 

 că în apele Europei trăesc mai multe specii de Blicca ; încă Pallas şi 

 Gulâenstaedt deosebiau 2 specii, iar în urmă Ncrdnuinn şi apoi Heckel 

 si Kner au descris două specii din apele Rusiei Sudice (Blicca argyro- 

 leuca şi Blicca laskyr Heckel, sau Abrammis blicca şi A. blicca var. las- 

 kyr Nordmann). Este meritul lui Kessler şi apoi al lui Siebold de a fi 

 arătat că aceste 2 forme nu sunt specii diferite, nici măcar varietăţi 

 constante, ci numai formele extreme de variaţiune ale unei singure specii ; 

 ca şi la Platică şi aici înălţimea corpului variind foarte mult şi tot ase- 

 menea şi lungimea sau înălţimea diferitelor aripioare. 



Distrihutiunea. Batca trăeste în Dunăre cu toate bălţile ei si mai cu 

 seamă în jepci. De asemenea ea se găseşte în regiunea inferioară a râu- 

 rilor şi în băltoacele cari le formează acestea. 



Biologia. Batca preferă mai cu seamă apa stătătoare şi în special băl- 

 ţile Dunării. In jepcile cele mai mici, cari în timpul verii se usucă, ea 

 se găseşte în totdeauna în mare abundenţă. In timpul iernii ea trăeşte la 

 adânc, însă primăvara se adună în cârduri mari şi se duce la apă mică 

 spre a-şi lepăda icrele pe plantele acuatice. Ea se hrăneşte cu viermi, 

 insecte şi vegetale. Epoca lor de reproducţie este de obiceiu odată cu a 

 Crapului. La bătaie ele fac un sgomot mare în apă, aşâ că se aud dela 

 distanţă. Ouăle sunt cam de 2 mm. diametru şi femelele bătrâne leapădă 

 cam la vreo 100.000 de boabe. Ele sunt foarte tenace şi ajung foarte de 

 timpuriu la maturitate, aşâ că adeseori se văd exemplare de câte 10 — 12 

 cm. lungime, cu icre mature în ele. Din această cauză tocmai ele sunt 

 atât de uşor expuse la degenerare şi de aceea au dat de atâtea ori loc 

 la creaţiunea de nouă specii. 



Întrebuinţarea. Batca este un fel de peşte foarte ordinar, totuş clin 

 cauza cantităţilor enorme în cari se găseşte în apele noastre, are o mare 

 însemnătate comercială. Ea se sărează în butoaie împreună cu alte Abra- 

 mide şi se vinde pentru populaţiunea rurală. Exemplarele mici se sărează 

 împreună cu puii de Cosac şi de Plătica mică şi se aduc în comerţ sub 

 numele de Albitură. 



Părăsiţi. Intre părăsiţii acestei specii sunt foarte frecuenţi Ligulele (Li- 

 gula monograma), cari parasitează în cavitatea viscerală. Ele se îmmulţesc 

 câte odată aşâ de mult, încât crapă burta peştelui şi părăsitul este pe jumătate 

 afară printre muşchii dislocaţi. Exemplare mici cu părăsiţi în ele se cu- 

 nosc dela distanţă, căci înoată foarte repede, ieşind cu spinarea afară din apă. 



Nume populare. Numele mai general la Români este Batca, se mai 

 numeşte însă şi Corbaiică, Corpancă, Corpănică, Corpacă, Bătculiţă. 

 Exemplarele mici se numesc Frunza plopului. Iar sărate şi amestecate 

 cu alte specii de Abramis li se zice în comerţ Albitură. Lipovenii le 

 mai numesc si Guşter sau Laskir. 



Pescuitul. Se prinde cu nevoadele, voloacele şi cu tot felul de plaşi 

 precum şi cu vârşele şi coteţele. 



Bastarzi. Această specie se curceşte cu Abramis brama şi cu Leu- 

 ciscus rutilus, sau cu Scardinius erythroplialmus. 



