155 



Gura este terminală, botul scurt şi turtit. Dinţii faringieni, a căror con- 

 strucţie este ca şi la forma precedentă, sunt aşezaţi pe două serii după 

 formula 2. 5 — 5. 2 sau 3. 5 — 5. 3 sau 3. 5 — 5. 2, etc. 



Partea anterioară a liniei dorsale mediane nu formează o muche, ci e 

 rotunzită şi acoperită cu solzi cari se acoper unul pe altul ca ţiglele de 

 pe acoperământul unei case. Partea ventrală cuprinsă între aripioarele 

 ventrale şi deschiderea anală este puternic comprimată formând o muche 

 ascuţită; solzii însă nu se întind peste ea. Anala este cu 14 — 18 radii moi. 



Celelalte caractere sunt asemănătoare cu ale formei precedente. Colora- 

 ţiunea de asemenea, numai că ventralele, pectoralele şi anala sunt cu mult 

 mai intensiv colorate în roşu. 



Se găseşte foarte des în bălţile Dunării. 



Numele popular este Batcă corcită cu Roşioară. 



IX. Gen. Pelecus Agassiz. 



(Mem, soc. nat. Neuchat. I, 1835). 



Corpul lungareţ, foarte comprimat lateral. Gura superioară, fără 

 mustăţi. Solzi relativ mici si caduci. Pectoralele foarte lungi, dorsala 

 cu baza foarte scurtă, anala cu baza lungă. Linia laterală descrie mai 

 multe curbe undulate. Dinţii faringieni pe 2 serii după formula 2. 5 — 2.5. 



1 sp. Pelecus cultratus. Lin. Sabiia. 



Tab. XII. Fig. 62. 



Deschiderea bucală aproape verticală. Dinţii faringieni 

 cari au coroana lateral comprimată şi dinţată ca un ferăstrău, 

 se termină cu un vârf cârligat. Corpul jos. Linia dorsală 

 aproape dreaptă, orizontală, linia ventrală convexă formând 

 o muche ascuţită. Dorsala cu baza scurtă şi împinsă înapoi 

 până peste începutul analei. Pectoralele fo arte lungi şi ascu- 

 ţite. Anala cu 26 până la 2 9 radii moi bifurcate. 



Sinonime : 



Sarachi congener: Marsigli, l. c, IV, pag. 23, Tab. 8. 

 Cyprinus cultratus: Linne, Syst. Nat. I, pag. 531. Bloch, Oek. Naturg. 

 d, Fische Deutschl. I, pag. 255, Tab. 37. Pallas, Zoographia, etc. III, pag. 



