156 



331. Reisinger, Pisc. Ilungar, pag. 79. Meidinger, Icon. pisc. Auslr., tab. 25. 



Cyprinus clupeoides: Bloch, Tab. 402, fîg. 2. 



Cheia cultrata: Cuvier, Regne animal. 



Luciscus cultratus: Valenciennes (în Cuvier el Valemiennes, 1. c, XVII, 

 pag. 330). 



Pelecus cultratus: Agassiz, mera, d. 1. soc. se. nat. Neuchatel I, 1835, 

 pag. 39. Nordmann, Faune pontique, pag. 502, Tab. 24, fig. 1. Kessler, 

 Zur Ichthyologie, ele, pag. 40; Nachtrage zur Ichthyologie, pag. 21; lh- 

 tiologia Aralo-Caspi-pontica, pag. 269, No. 232. Heckel u. Kner, 1. c, pag. 

 126. Siebold, 1. c, pag. 152. GiXnther, Catalogue VII, pag. 330. Grimm, 

 1. c, pag. 205, No. 247. SeeJey, 1. c, pag. 243. Bade, 1. c, pag. 175. 

 Sabannejeff, Peştii Rusiei, voi. II, pag. 417. WarpachowsM, 1. c , pag. 135. 



Br 3, I) 2—3/7—8, P 1/15-16, V 2/7, A 3/26—29, C 4/19/4, L. lat 

 100—115, Ltr. ££ 



Acest joeşte, foarte uşor de recunoscut prin forma sa cu totul particu- 

 lară, se aseamănă întru câtva cu scrumbiile şi în special cu Rusacul sau 

 cu Rizeafca. In adevăr corpul său foarte comprimat lateral, linia ven- 

 trală convexă şi ascuţită, solzii săi caduci, proeminenţa de pe falca inferi- 

 oară, etc. ne aduc mult aminte de corpul Heringilor. Din această cauză 

 tocmai unii din vechii naturalişfci le clasificau chiar între Clupeide. 



Descrierea. Corpul său este foarte puţin înalt, lungăreţ şi comprimat pe 

 laturi. înălţimea sa maximă este puţin în urma inserţiunii ventralelor şi este 

 egală cu aproape l / b din lungimea sa totală, iar lăţimea este aproape egală cu 

 î / 3 din înălţime. Spinarea care este rotunzită este aproape o linie dreaptă 

 orizontală, linia ventrală din contră este convexă şi formează o muche 

 foarte ascuţită. Această muche însă nu este tare ca la Clupeide, căci nu 

 este formată ca acolo de solzi carinaţi cu vârfuri ascuţite, ci numai din 

 alăturarea marginii solzilor de pe ambele laturi ale corpului. Aceştia se 

 înclină astfel, încât formează unii cu alţii un unghiu foarte ascuţit şi nu 

 sunt separaţi între ei decât numai prin pielea subţire în care sunt prinşi. 



Capul este mic având o lungime laterală egală cu l / 5 CHn lungimea to- 

 tală. Lungimea sa măsurată însă pe linia dorsală este cu mult mai mică, 

 deoarece musculatura spinării se întinde şi peste capsula cranială până 

 deasupra ochiului. Ochii sunt relativ mari, diametrul lor cuprinzându-se 

 de 3 1 / 2 ori în lungimea capului; ei sunt apropiaţi atât de vârful botului 

 cât şi între ei, aşâ că distanţa preorbitară este mai mică decât un diametru, 

 iar cea interorbitară numai ceva mai mult decât jumătatea acestui diame- 

 tru. Narinele sunt largi şi duble şi aşezate mai aproape de marginea ochiului 

 decât de vârful botului. 



Gura este mică şi superioară ; buzele sunt înguste şi subţiri şi numai 

 la capete cărnoase. Falca inferioară se urcă în sus aproape verticală, aşâ 

 că pe toată lungimea sa ea este înaintea fălcii superioare. La mijlocul 

 fălcii inferioare este o proeminenţă — o îngroşare a bărbiei ca la Clupeide — 

 care se potriveşte exact într'o scobitură din mijlocul fălcii superioare adică 

 în osul intcrmaxilar. Oasele faringiene sunt lungi si subţiri, deasemenea si 

 dinţii faringienii; aceştia sunt comprimaţi lateral, cu vârfurile cârligate şi 

 cu marginea dinţată ca un ferăstrău. 



