159 



Aspius alburnus: Agassiz, 1. c, pag. 38. Nordmann, 1. o., pag. 154. Kess- 

 ler, Zur Ichthyologie, etc, pag. 39 ; Nachtrăge zur Ichthyologie, etc, 

 pag. 28. Bade, 1. a, pag. 167. 



Alburnus lucidus: Heckelu. Kner, 1. o., pag. 131. Siebold, I. c, pag. 154. 

 Kessler, Ichlhyolog. AraloCaspi-pontica, pag. 266, No. 217. Grimm, I. c, 

 No. 237. Gilnther, Catalogue VII, pag. 312. Seeley, 1. c, pag. 232. Sa- 

 bannejeff, 1. c, pag. 392, Warpachowski. 



Alburnus breviceps : Heckel u. Kner, 1. c, pag. 134. 



Br. 3 D 1/8, P 1/14—16, V 2/8, A 3/16—20, C. 5/19/5, L lat 45—50, 



Acest peşte variază foarte mult atât în formele sale cât şi în colori ; 

 din această cauză s'au şi descris mai multe specii şi varietăţi cari în 

 urmă s'au dovedit toate că nu sunt decât reprezentanţi ai speciei Alburnus 

 lucidus, fiind legaţi cu forma tipică prin tot felul de forme intermediare. 



Obleţul ordinar variază atât de mult, încât Siebold scrie: «pot afirma 

 că acest peşte are în fiecare râu şi în fiecare lac o altă aparenţă». Ast- 

 fel s'a dovedit că formele descrise ca specii aparte : Aspius alburnoides 

 de către Selys Longchamps şi Alburnus breviceps de către Heckel, nu sunt 

 decât simple varietăţi ale acestei specii. 



Şi în apele noastre această specie, care este foarte răspândită şi care 

 trăeşte în medii foarte variate, variază foarte mult; descrierea scurtă dar 

 pe care i-o dau aicea nu poate să iea decât media caracterelor pentru a 

 se potrivi asupra tuturor exemplarelor examinate. 



Corpul este lungăreţ, înălţimea sa maximă cuprinzându-se de 4y 2 — 5 

 ori în lungimea totală, iar lăţimea sa 2 i / i —B ori în înălţime. De altfel 

 tocmai aceste dimensiuni variază foarte mult, căci găsim adeseori obleţi 

 cu corpul lungăreţ şi mai îngust, iar alţii mai scurţi şi cu corpul mai înalt. 

 Capul este mic şi lungimea sa laterală se cuprinde cel puţin de b 1 / 2 ori 

 în lungimea totală a corpului. Ochiul este mare şi diametrul său intră cam 

 de 372 or i in lungimea capului. Distanţa preorbitală este ceva mai mică 

 sau cel mult egală cu un diametru, iar distanţa interorbitală ceva mai mare 

 decât un diametru. Intre ochi şi vârful botului la egală distanţă se află 

 narinele, cari sunt duble si relativ mari. 



Gura este semi-superioară, ea este foarte oblică şi se întinde înapoi până 

 sub narine. Falca inferioară este umflată la mijloc având o proeminenţă 

 care se potriveşte exact într'o scobitură dela mijlocul fălcii superioare, şi 

 această proeminenţă variază însă, câte odată fiind foarte pronunţată, iar alte 

 ori foarte mică. Dinţii faringieni sunt comprimaţi lateral, cei de pe linia 

 internă sunt de mai multe ori crestaţi pe margine înaintea capătului lor, 

 iar vârful le este cârligat şi ascuţit. 



Solzii sunt foarte moi şi se desprind uşor; ei sunt cicloizi şi au câteva stria- 

 juri adiare foarte puţin pronunţate; mai cu seamă cei de pe laturile corpului 

 au un luciu de argint foarte puternic. La partea ventrală între originea 

 aripioarelor ventrale şi deschiderea anală, unde corpul este foarte comprimat, 

 ei se alăturează de pe ambele părţi pentru a forma muchea ventrală care 

 este foarte ascuţită, totuş ei nu traversează această muche. Linia laterală 

 merge aproape paralel cu linia ventrală. Intre linia laterală şi originea 

 ventralelor sunt 3 serii longitudinale de solzi. 



