160 



Dorsala începe cu mult în urma ventralelor şi baza ei este mai scurtă 

 decât înălţimea. Pectoralele nu ajung până la inserţiunea ventralelor şi 

 acestea merg până în aproprierea deschiderii anale, fără însă a o ajunge. 

 Anala este lungă, cu 16 — 20 radii moi, ea începe sub capătul posterior al 

 dorsalei sau de cele mai multe ori chiar înaintea ei. Caudala este foarte 

 adânc divizată; loburile ei sunt ascuţite la vârfuri si cel inferior e ceva 

 mai lung. 



Coloraţiunea este şi ea variabilă; în genere partea dorsală bate în verde 

 sau în albastru, iar lăturile sunt albe cu un luciu metalic întocmai ca ar- 

 gintul. Dorsala şi caudala sunt puţin cenuşii, câte odată chiar cu marginea 

 mai închisă, iar pectoralele, ventralele şi anala albe şi în epoca de re- 

 producţie bătând în portocaliu. 



Dimensiunile. Lungimea obişnuită a Obleţilor din Dunăre este de 10 — 

 14 cm., am găsit însă adeseori prin bălţile noastre exemplare trecând peste 

 20 cm., cari la prima vedere se confundă cu Alburnus chalcoides. 



Distribiiţiunea. Obleţii sunt foarte răspândiţi în toate apele noastre; ei 

 sunt foarte numeroşi în toată Dunărea cu bălţile ei, în lacurile litorale ca: 

 Siutghiol, Mangalia, Taşaul, etc, în lacurile din interiorul terii ca Znagovul, 

 etc. De asemenea se găsesc în toată regiunea inferioară a râurilor noastre 

 suindu-se în Şiret d. ex. până în sus de gura Bistriţei. 



Biologia. Obleţul este un peşte atât de apă curgătoare cât şi de apă 

 stătătoare ; ori unde însă el se ţine mai mult la suprafaţa apei şi nu 

 arareori se vede jucându-se şi sărind din apă afară. El trăeşte în totdeauna 

 în grupe mai mari şi e foarte urmărit de toţi peştii răpitori, mai cu seamă 

 de Somn şi Ştiucă; Singurul său mijloc de apărare în contra acestor duş- 

 mani este că sare afară din apă aruncându-se la oarecare distanţă, când e 

 urmărit de ei, şi astfel îi pierd urma. El se hrăneşte cu Plancton, mici 

 animale, crustacee, plante, etc. Pescarii zic despre el că-i plac balele som- 

 nului şi de aceea când e un somn priponit de mal se văd în adevăr foarte 

 mulţi obleţi în jurul său. De asemenea, după cum îmi comunică ă-\ dr. D. G. 

 Ionescu — care a făcut diferite observaţiuni asupra biologiei somnului — pescarii 

 zic că Obleţul ar mânca icrele somnului; nu am putut însă să verific această 

 credinţă, dar ştiu că nu am găsit niciodată în stomahul Obleţului icrele vre- 

 unui peşte. Epoca de reproducţie a Obleţului este cam odată cu a crapului. 

 El intră de timpuriu în bălţile Dunării şi aşteaptă până apa se încălzeşte, 

 apoi leapădă icrele la apă mică pe buruene. Când e prins în epoca de 

 reproducţie, el caută să-şi lepede repede icrele înainte de a fi scos din apă 

 afară; în Maiu 1903 prinzând cu chipcelul obleţi la gârla Ghimia dela Brateş 

 şi vrând a examina un exemplar mi-a aruncat în palmă toate icrele cari 

 curgeau repede ca dintr'o stropitoare. Puii Obleţului, cari se desvolta repede 

 din ou, umblă în totdeauna în cârduri mari pe la suprafaţa apei. 



întrebuinţarea. Obleţul care în alte teri nu are nici o valoare, este la 

 noi foarte apreciat şi se vinde cu preţuri foarte bune sub numele de Ţârâitori. 

 El se prepară mai cu seamă în borş sau în saramură. La Tulcea se vând 

 cam la vreo 2.000 klgr. anual. In alte teri şi mai cu seamă în Franţa, 

 din solzii Obleţului se prepară o esenţă numită Essence d Orient, cu care 

 se fabrică perlele artificiale. Luciul metalic argintiu al solzilor obleţilor 

 fiind datorit unor plăci cristaline microscopice de o formă oblongă cu ca- 



