161 



petele trunchiate oblic, solzii se pun în soluţie de amoniac care disolvă 

 materia organică, însă nu atacă aceste mici plăci. Astfel lichidul obţinut 

 este o emulsiune a acelor plăci în amoniac şi constitue acea esenţă. Pentru 

 fabricarea a jumătate de kilogram de asemenea esenţă sunt, după Siebold, 

 necesari 18 — 20.000 de obleţi. La noi în ţară, abia în anii din urmă s'a 

 început această fabricaţiune şi e de sperat că în scurt timp va luă o în- 

 tindere foarte mare, deoarece condiţiunile sunt foarte favorabile. Astăzi 

 2 fabrici de perle din Germaniea şi-au trimis lucrătorii lor în delta Du- 

 nării pentru a le fabrică esenţa de solzi. 



Obleţii se mai întrebuinţează foarte mult ca nadă la undiţe sau mai 

 cu seamă se pun vii la Vislle, căci ei fiind foarte strălucitori atrag în tot- 

 deauna peştii răpitori. 



Pescuitul. La Dunăre se face mai cu seamă cu Ch'pcelul sau Gârli- 

 onţul, iar la unele bălţi şi în special la Znagov se fac anume « Coteţe de 

 stuf o cu gura foarte îngustă pentru prinsul lor. 



Numele populare. La Dunăre i se zice mai pretutindeni Obleţ, Oblete, 

 Boblete, Bobleţ; în Dobrogea pe la satele Oltina, Mârleanu îi zic Oclee sau 

 Velei; Turtucăenii îl numesc şi Stoicesc sau Stoicei, zicând că «are cap de 

 bulgar» şi «seamănă la cap cu Stoicii». La Znagov şi prin mai toată 

 Muntenia Ţârâitori, la râurile din Moldova Sorean şi Soreaţă. 



Lipovenii le zic Ableţ, Grecii din Dobrogea Obleţia, iar Turcii Cara- 

 ghios balâc. 



2 sp. Alburnus chalcoides Giildenst. Oblet mate. 



Corpul lungăreţ, gura oblică cu deschiderea îndreptată 

 în sus. Falca inferioară foarte îngroşată la mijloc, bărbia 

 ieşind cu mult înainte. Dinţii fa ring ie ni din seria internă cu 

 mai multe crestături pe ei. Anala, cu 17 — 20 radii moi bifur- 

 cate, începe după capătul posterior al dorsalei. Pe linia la- 

 terală 68 — 70 solzi. 



Sinonime : 



Cyprinus chalcoides : GuldenstaeM, Nova Comment. Acad. Petropol. 

 XVI, pag. 540. 



Cyprinus clupeoides: Pallas, Zographia III, pag. 333. 



Aspius mento: Perty, Isis, 1832. Heckel, Annalen des Wiener Museums, 

 pag. 225, Tab. 19, fig. 3. Nordmann, 1. c, pag. 495. 



Aspius Heckeli: Fitzinger, Prordrom. Faunae Aust. 



Leuciscus mento: Cuvier et Valenc, Voi. XVII, pag. 27. 



A. i?.— Publ. Adamachi. IU. Antipa, Ihliologia. 11 



